ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/386/24 Номер провадження 22-ц/814/1081/25Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Одринська Т.В., Панченко О.О.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 48 275 грн, а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що 29.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 885707552, за яким останній отримав 20 000 грн кредитних коштів зі строком користування 6 днів і сплатою 1,70% за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту. Договір підписаний за допомогою одноразового паролю ідентифікатора.

28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому - додаткові угоди: №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 885707552 від 29.02.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №79 від 19.05.2020.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №885707552 від 29.02.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023.

17.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ "ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу №17/07/24, відповідно до реєстру прав вимоги до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 48 275 грн, з яких 20 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 275 грн - сума заборгованості за відсотками.

ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за кредитним договором, укладеним із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тому утворилась заборгованість у розмірі 48 275 грн.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» суму заборгованості за кредитним договором №885707552 від 29.02.2020 станом на 28.08.2024 в загальному розмірі 48 275 грн, з яких: 20 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 275 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що:

саме відповідачу було направлено персональний ідентифікатор на його мобільний телефон і саме він застосував ідентифікатор, а довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі, створена самостійно TOB «Манівео швидка фінансова допомога», не є належним доказом;

саме відповідачу і на його картковий рахунок було перераховано кошти, оскільки довідка №07/2024 містить виділене посилання про номер картки, який не відповідає номеру картки в заявці.

Також вказує, що позивачем надано виписку по особовому рахунку, з якого не вбачається механізм обрахунку процентів, а також строків їх нарахування.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «ЕЙС», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги повторно наведені обставини і доводи позовної заяви та звертається увага, що зазначений у договорі номер телефону НОМЕР_1 , за допомогою якого здійснювалася ідентифікація ОСОБА_1 , шляхом направлення на зазначений номер одноразового ідентифікатору у вигляді смс-коду відповідач зазначав як контактний номер у відзиві на позов та апеляційній скарзі.

Факт укладання додаткової угоди та активні дії відповідача щодо її ініціювання є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 визнавав існування даного кредитного договору та свої зобов`язання за ним, а платіжне доручення наявне в матеріалах справи, свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів, що є також підтвердженням укладення кредитного договору.

Звертає увагу, що відповідач не надав суду доказів того, що вказаний рахунок у договорі та рахунок, на який було первісним кредитором перераховано кошти не належить відповідачу.

Зазначає, що матеріали справи містять виписку з особового рахунку боржника, яка, в свою чергу, містить всі необхідні реквізити, включаючи підпис та печатку уповноваженої особи та печатку, що підтверджує її автентичність та відповідність вимогам чинного законодавства. Вона відображає структуру заборгованості, а саме: прострочене тіло кредиту, прострочені відсотки та загальну суму заборгованості. Період заборгованості, вказаний у виписці, охоплює проміжок часу від моменту набуття позивачем права вимоги до дати формування позовної заяви. Сума заборгованості, зазначена у виписці, не є результатом нарахувань, здійснених позивачем. Натомість, вона відображає фактичний обсяг боргових зобов`язань, які були нараховані попередніми кредиторами та за якими позивач набув право вимоги в порядку, передбаченому статтею 516 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 885707552 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 20 000 грн (а.с.13-14, 16-18,20-21).

Відповідно до п. 4.7. кредитного договору сторони погодили, що у всіх взаємовідносинах між позичальником і товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (а.с.14).

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору товариство надає клієнту кредит в розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом нараховані згідно п.1.3.,п.1.4. або п.1.5. цього договору.(а.с.13)

Згідно з п.1.3. на період строку, визначеного п. 1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0.57 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

Пунктом 1.4. договору визначено, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).( а.с.13)

Пунктом 1.5. договору визначено, що базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом вказаного в п. 1.2. договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього договору.

Пунктом 1.6. договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно п. 1.3. цього договору не пізніше строку вказаного в п. 1.2. цього договору.(а.с.13)

06.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 885707552 від 29.02.2020, якою продовжено дію договору на 5 днів та визначено, що: на дату укладання додаткової угоди позичальник повинен сплатити фактично нараховані проценти за користування кредитом; починаючи з 06.03.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1,15 відсотків в день від суми; ця додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 06.03.2020 (а.с.15)

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118/01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.52-55).

Відповідно п.4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (а.с.52 зворот).

28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31.12.2020 (а.с.22).

Як вбачається з витягу з реєстру прав вимоги № 79 від 19.05.2020 від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 47221 грн.( а.с.32-33)

05 серпня 2020 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с.67-69).

Відповідно п.4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. (а.с.67 зворот).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: б/н від 05 серпня 2020 року (а.с.72 зворот), № 1 від 10.08.2020, якою змінено пункт 5.2.4. договору факторингу та викладено в наступній редакції: «Фактор в строк до 25 робочих днів з моменту відступлення фактору права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги надсилає кожному з боржників повідомлення про відступлення права вимоги до фактора, складеного за формою, що наведена у відповідному додатку до цього договору. Фактор самостійно повідомляє боржників про відступлення прав вимоги і несе усі ризики пов`язані з неналежним повідомленням боржників. У будь якому випадку, на вимогу клієнта фактор надає підтвердження направлення фактором повідомлень боржникам протягом десяти робочих днів починаючи з дня отримання фактором запиту»( а.с.71 зворот 72)

Також в подальшому між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткові угоди: № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 31.12.2022, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін. ( а.с.44-45)

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 р. від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32913, 36 грн.(а.с.41-42)

17 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 17/07/24 (а.с.62-65).

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 17/07/24 від 17 липня 2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» передано реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 (а.с.46).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 17.07.2024 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 48275 грн (а.с.47-48).

Як вбачається з довідки директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», останнім було здійснено відступлення прав вимоги за кредитним договором № 885707552 від 29.02.2020, укладеного з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс», згідно укладеного договору факторингу № 28/1118/01 від 28.11.2018 (а.с.81)

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, якими обгрунтовані заявлені вимоги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі TOB «Манівео швидка фінансова допомога», яка формується автоматично та свідчить про направлення відповідачу та підтвердження останнім укладення договору в електронному вигляді (а.с.16), а також платіжне доручення про перерахунок коштів у розмірі 20 000 грн згідно договору № 885707552 від 29.02.2020 ( а.с.18), що підтверджує факт отримання цих коштів саме відповідачем, оскільки останній, знаючи про слухання справи в суді першої інстанції, не був позбавлений права надати довідку з банку про відсутність у нього розрахункового рахунку, на який проводилось перерахування коштів.

Окрім того, слід звернути увагу, що, подаючи позовну до суду, позивачем зазначені дані відповідача: електронна адреса, номер телефону та адреса проживання, які були зазначені для ідентифікації особи під час укладення договору і які співпадають з даними, зазначеними ОСОБА_1 у його заявах, поданих як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність факту укладення кредитного договору та проведення відповідних дій саме відповідачем та неотримання ним коштів є безпідстаними та необгрунтованими.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо документу, який посвідчує розрахунок процентів, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки копія виписки з особового рахунку за кредитним договором №885707552 дійсно не містить механізму розрахунку заборгованості.

Однак, матеріали справи містять розрахунок заборгованості первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 29.02.2020 по 19.05.2020, з якого вбачається механізм обрахунку процентів, а також строки їх нарахування.

Так, згідно розрахунку заборгованості (а.с.30), складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в період:

з 29.02.2020 по 06.03.2020 (6 днів) відповідачу нараховувались проценти відповідно п.1.3 договору № 885707552 від 29.02.2020, які становлять 684 грн;

з 07.03.2020 по 11.03.2020 (5 днів) відповідачу нараховувались проценти відповідно п.1 та 3 додаткової угоди до договору №885707552 від 29.02.2020, які становлять 1 150 грн (а.с.15)

Кредитний договір не містить умов про продовження строку його дії і, відповідно, продовження строку нарахування процентів за користування кредитними коштами, тобто за умовами договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» мало право нараховувати проценти лише за 11 днів обумовленого сторонами строку кредитування.

З вказаного розрахунку також вбачається, що ОСОБА_1 06.03.2020 сплатив 684 грн, які зараховані на оплату процентів; 14.03.2020 - 75 грн, які зараховані на оплату процентів; 19.05.2020 - 27 221 грн, які також зараховані на оплату процентів, і 19.05.2020 - 20 000 грн, які зараховані на оплату тіла кредиту.

Отже, враховуючи загальну суму отриманих коштів у розмірі 20 000 грн, нараховані 1 834 грн процентів та сплачені ОСОБА_1 кошти у розмірі 47 980 грн, колегія суддів приходить до висновку про відсутність заборгованості ОСОБА_1 по договору № 885707552 від 29.02.2020.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, а саме про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатив 1 851,80 грн (а.с.177а) судового збору.

Отже, ОСОБА_1 має право на стягнення із ТОВ «ФК «ЕЙС» 1 851,80 грн витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 19 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відмовити за недоведеністю у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (; 02090, м.Київ, вул.Харківське шосе,19, офіс 2005) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1851,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 18 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді Т.В.Одринська

О.О.Панченко