Номер провадження: 22-ц/813/2523/25
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Сторожука Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сторожука Дмитра Івановича на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року, повний текст якої складено 23 вересня 2024 року та постановленої під головуванням судді Середи І.В., про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення юридичного факту та зобов`язання поновити актовий запис,

встановив:

14.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту та зобов`язання поновити актовий запис,заінтересована особа: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 (а.с.28).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сторожук Д.І. ставить питання про скасування ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (а.с.31-33).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси вже перебувала цивільна справа № 523/1886/24 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту. Рішенням суду від 28 лютого 2024 року заяву задоволено та встановлено факт народження заявниці на території республіки Молдова. Рішення суду набрало законної сили 04 квітня 2024 року.

Таким чином, суд вказав, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Крім того, суд першої інстанції вказав, що вимога про зобов`язання Суворовського відділу ДРАЦС поновити актовий запис про народження заявниці, не відноситься до переліку справ, які суд може розглядати у порядку окремого провадження.

Більше того, суд першої інстанції вказав, що із даної заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право.

Разом з тим, як було вказано вище, суд своєю ухвалою відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження за її заявою.

Так, як вбачається із заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та зобов`язання поновити актовий запис,заінтересована особа: Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 звернулась до суду зовсім з іншою заявою, ніж у цивільній справі № 523/1886/24, в якій вона просила встановити факт народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Республіка Молдова і по якій було ухвалено судове рішення про задоволення її заяви.

У зв`язку з викладеним, у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Та обставина, що із даної заяви ОСОБА_2 вбачається спір про право, про що вказав суд в оскаржуваній ухвалі, то зазначені обставини мають зовсім інші правові наслідки, яких суд не застосував.

Всі вищевикладені обставини свідчать про незаконність і необгрунтованість ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2024 року, якою було відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу прийнято не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст.381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сторожука Дмитра Івановича задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 вересня 2024 року про відмову у відкритті провадження- скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.06.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький