1Справа № 335/2563/25 2/335/1699/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Колесник Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Трифонова А.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Трифонова А.В. звернулась до суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, який також є представником третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову представник позивача вказує наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий 31.01.2024 р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Окрім позивачки, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Спадкоємці першої черги за законом звернулися до приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. з заявами про прийняття спадщини за законом за померлим чоловіком та батьком, про що свідчить копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2024 №556/02-31.

Сини спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають отримувати недоотриману суму пенсії спадкодавця і відмовляються від її отримання на користь позивачки.

Покійний чоловік позивачки був пенсіонером і ветераном МОУ, перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України №2262 ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 р. у справі №280/703/23 було зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких іншій осіб», провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 , виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_5 №2939/с від 09.01.2023, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (і з врахуванням раніше виплачених сум).

За даним судовим рішенням сформувалася доплата в сумі 231 380,56 грн., що підтверджується відповіддю відповідача на звернення ОСОБА_4 від 14.07.2023 №11095-10540/С-02/8-0800/23. Дану суму недоотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі №280/6485/23 було задоволено його адміністративний позов до ГУ ПФУ в Запорізькій області та, зокрема зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4 щомісячну доплату до пенсії, передбачену КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 у розмірі 2 000,00 грн. з дня припинення її виплати.

За даним судовим рішенням сформувалася доплата в сумі 10 000,00 грн., що підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивачки від 09.01.2024 №663-23055/С-02/8-0800/24. Дану суму недотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Усього, заборгованість відповідача перед спадкодавцем становить 241 380 грн. 56 коп.

Приватний нотаріус ЗМНО Вартанова О.В. зверталася з відповідним запитом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, але їй було відмовлено, посилаючись на ст.61 Закону України «2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишалися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позивачка з синами спадкодавця домовилися, що вказані вище недоотримані суми пенсії будуть належати позивачці.

Позивачка, в інтересах свого сина ОСОБА_3 , звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману суму пенсії у розмірі 241 380, 56 грн., яка набута в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_4 , але 02.10.2024 приватним нотаріусом ЗМНО Вартановою О.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 у розмірі 241 380, 56 грн.. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.03.2025 року зазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

08.04.2025 року представником ГУ ПФУ в Запорізькій області надано відзив у якому просить у задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач вважає, що вона має отримати зазначену виплату нарахованої, але недоотриманої пенсії померлого пенсіонера-військовослужбовця ОСОБА_4 .. На звернення позивача до Головного управління, листом від 05.03.2024 №3947-3154/С-02/8-0800/24 було надано роз`яснення щодо порядку виплати недоотриманої пенсії померлого чоловіка.

З приводу визначення права позивача на отримання зазначених сум пенсії, які були нараховані, але недоотримані у зв`язку зі смертю пенсіонера, зазначає, що відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осію» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ виплата пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок державного бюджету України.

Приписамич.1 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зазначено, суми пенсії що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Отже законодавством не передбачено можливості спадкування недоотриманих сум пенсій військовослужбовців.

Крім того, Верховний суд зазначив, що існує інший порядок виплати недоотриманих сум пенсії померлих осіб, які отримували пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Як вбачається з матеріалів справ №280/703/23 та №280/6485/23 стороною був саме ОСОБА_4 , а не його дружина ОСОБА_1 , а тому стягувачем, тобто на чию користь виконується рішення, був саме померлий. Виходячи з наведеного, позивачка набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_4 суми пенсії лише у тому разі, коли на ГУ ПФУ в Запорізькій області буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством.

Також зазначає, що до позовної заяви додано постанову про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії, а саме про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на недоотриману пенсію спадкодавця, що ставить під сумнів доводи позивачки про те, що її сини не бажають отримувати недоотриману суму пенсії спадкодавця і про те, що вони відмовляються від її отримання на користь позивачки. Інші докази підтвердження відмови відсутні.

Таким чином, оскільки законодавством передбачено, що суми пенсій пенсіонерові з числа військовослужбовців, які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, тому відсутні правові підстави для стягнення цих недоотриманих сум у порядку спадкування.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, відповідач звертає увагу суду на ту обставину, що представником позивача надано договір про надання правничої допомоги, квитанція до прибуткового ордера та Акт надання послуг, але вказані документи не містять жодного посилання на справу, в межах якої заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги, тобто немає доказів що саме по цій справі були понесені витрати на правничу допомогу. Тобто, вказані документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу саме по справі №335/2563/25. Водночас, така категорія справ є поширеною, а отже не потребує значних зусиль та витрат при здійсненні професійної правничої допомоги. Отже, вимога щодо відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу є документальна не підтверджена, не співмірна що є підставою для відмови у її задоволенні. Таким чином, стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. є не підтверджені та неспівмірними у даній справі та задоволенню не підлягають.

Таким чином ГУ ПФУ в Запорізькій області просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

За наслідками підготовчого засідання, ухвалою суду від 14.04.2025 року витребувано: у приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. належним чином завірену копію спадкової справи №88/2024, зареєстровану у спадковому реєстрі №72724841; у ГУ ПФУ в Запорізькій області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ТЗ 51460 пенсіонера ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання сторони та треті особи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відтак, з огляду на положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд даної справи по суті за відсутності належно повідомлених учасників справи, які в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданий 31.01.2024 р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса).

Окрім позивачки, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його сини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Спадкоємці першої черги за законом звернулися до приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. з заявами про прийняття спадщини за законом за померлим чоловіком та батьком, про що свідчить копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.10.2024 №556/02-31.

Сини спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають отримувати недоотриману суму пенсії спадкодавця і відмовляються від її отримання на користь позивачки.

Покійний чоловік позивачки був пенсіонером і ветераном МОУ, перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до Закону України №2262 ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 р. у справі №280/703/23 було зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області у відповідності до вимог статей 43 та 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких іншій осіб», провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_4 , виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_5 №2939/с від 09.01.2023, з урахуванням посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (і з врахуванням раніше виплачених сум).

За даним судовим рішенням сформувалася доплата в сумі 231 380,56 грн., що підтверджується відповіддю відповідача на звернення ОСОБА_4 від 14.07.2023 №11095-10540/С-02/8-0800/23. Дану суму недоотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. по справі №280/6485/23 було задоволено його адміністративний позов до ГУ ПФУ в Запорізькій області та, зокрема зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_4 щомісячну доплату до пенсії, передбачену КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 №713 у розмірі 2 000,00 грн. з дня припинення її виплати.

За даним судовим рішенням сформувалася доплата в сумі 10 000,00 грн., що підтверджується відповіддю відповідача на звернення позивачки від 09.01.2024 №663-23055/С-02/8-0800/24. Дану суму недотриманих пенсійних виплат за життя ОСОБА_4 не отримав.

Загальна сума заборгованості відповідача перед спадкодавцем становить 241 380 грн. 56 коп.

Приватний нотаріус ЗМНО Вартанова О.В. зверталася з відповідним запитом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, але їй було відмовлено, посилаючись на ст.61 Закону України «2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідно до якої суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишалися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Позивачка з синами спадкодавця домовилися, що вказані вище недоотримані суми пенсії будуть належати позивачці.

Позивачка, в інтересах свого сина ОСОБА_3 , зверталася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману суму пенсії у розмірі 241 380, 56 грн., яка набута в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка позивачки ОСОБА_4 , але 02.10.2024 приватним нотаріусом ЗМНО Вартановою О.С. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ - «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.09.2020 у справі №428/6685/19, від 30.01.2024 у справі №420/8604/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З наведених норм вбачається, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень.

Оскільки за життя ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримав пенсію у розмірі 241 380,56 грн., позивачка, яка є його спадкоємицею та у встановленому законом порядку прийняла спадщину набула право на отримання невиплачених ОСОБА_4 пенсійних виплат у повному обсязі, які відповідачем своєчасно не були виплачені померлому ОСОБА_4 ..

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження №61-11268сво20) надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до вимог ч. 1 - 3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відтак, позивачка має право на отримання усієї суми невиплаченої пенсії за життя ОСОБА_4 .

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту є як ефективними, так і такими, що відповідатимуть його змісту та системі права.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Крім того, спосіб захисту права чи інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (п.58).

Ці тези стосуються саме засад ефективного судового захисту, а отже можуть бути враховані у цій частині при ухваленні рішення у справі.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємцю, на отримання належного їй спадкового майна.

Враховуючи, що позивач має право, як спадкоємці, на отримання нарахованих, але не виплачених у повному обсязі сум пенсії, які входять до складу спадщини і не були отримані спадкодавцем за життя, проаналізувавши в сукупності надані докази, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим, підтвердженими належними доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, та слід стягнути з ГУ ПФУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у розмірі 241380,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 413 гривень 80 копійок. грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст .141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ордеру про надання правової допомоги серії АР №1225949, адвокат Трифонов А.В. представляв інтереси позивачки у вказаній цивільній справі на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 17.03.2025 року

Відповідно до акту наданих послуг (виконаних робіт) від 18.03.2025, на виконання умов договору про надання правової допомоги №б/н від 17.03.2025, адвокатом були надані послуги за загальну суму 15000,00 грн, а саме: вивчення правовідносин, надання консультацій з питань цивільного та цивільного процесуального законодавства України 2000,00 грн., складання позовної заяви та подання її до суду 4500,00 грн., представництво інтересів позивача у суді 8000,00 грн.

Зазначені витрати на професійну правничу допомогу позивачка оплатила, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №0068, сума сплати 15000,00 грн.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі №922/1163/18.

Отже, представником позивачки надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи.

При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказала, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Представником відповідача не доведено завищення заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу.

Враховуючи, що позивачем надано до суду опис робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, сума витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 15000,00 гривень є співмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по сплаті правничої допомоги в сумі 15000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82,89,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Трифонова А.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, треті особи, що не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4 у розмірі 241380 (двісті сорок одну тисячу триста вісімдесят) гривень 56 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень

Стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в дохід держави судовий збір у розмірі 2 413 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, , адреса: 69057, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 158-Б.

Третя особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.05.2025 року

Суддя: А.В. Воробйов