Справа № 461/6451/24 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/606/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м.Львів

Справа № 461/6451/24

Провадження № 22ц/811/606/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Галицького районного суду міста Львова, ухвалене у м.Львові 23 січня 2025 року у складі судді Радченка В.Є. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за кредитним договором,-

встановив:

7 червня 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що17 грудня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № Z62.00601.004671780. На підставі цього договору відповідач отримала кредит у розмірі 83 049 грн. зі сплатою 15 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав у повному обсязі. ОСОБА_1 не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 6 червня 2024 року складає 75 548,51 грн.

2 квітня 2024 року на адресу відповідача банком скеровувалася вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно цієї вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору та достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також пеню, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Вимога банку відповідачем залишена без належного реагування. Просить стягнути з ОСОБА_1 в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 75 548,51 грн. та 3 028 грн. судового збору.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 479,05 грн. У решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1 822,81 грн.

Рішенням суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 . Вважає рішення суду частково незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 13 липня 2022 року (справа №496/3134/19), що суд повинен застосувати наслідки нікчемного правочину та зобов`язати АТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості, оскільки частина коштів була зарахована банком в рахунок погашення комісії. Такі кошти мають бути зараховані в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків, що нараховані за користування кредитом. З урахуванням суми заборгованості в розмірі 45 479,05 грн. та суму загальних зарахувань (68 941,68 грн.), у ОСОБА_1 перед банком наявна переплата на 23 462,63 грн. Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Судовий збір за звернення відповідачем до суду з апеляційною скаргою просить стягнути на користь відповідача.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 17 грудня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № Z62.00601.004671780. Згідно з кредитним договором відповідач отримала кредит в розмірі 83 049 грн. зі сплатою 15 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконав у повному обсязі.

Узв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 2 квітня 2024 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору та достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також пеню, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення вимоги, банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Відповідач у встановлений строк зобов`язання за кредитним договором не виконала.

З наданої банком довідки про розрахунок заборгованості станом на 6 червня 2024 року заборгованість відповідача становить 75 548,51 грн. (37 600,44 грн. - прострочений борг, 7 878,61 грн.- прострочені проценти, 30 069,46 грн. - прострочена плата за обслуговування кредиту).

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору допустила перед банком заборгованість в розмірі 45 479,05 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту та процентах. Разом з тим суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення плати за обслуговування кредиту в розмірі 30 069,46 грн. у зв`язку з нікчемністю пункту кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_3 не згідна з рішення суду в частині задоволених позовних вимог, у решті рішення не оскаржене і не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з виконанням неналежним чином умов кредитного договору ОСОБА_1 допустила перед АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 45 478,61 грн. з яких: 37 600,44 грн. - прострочений борг; 7 878,61 грн. - прострочені проценти.

З наданої банком виписки по кредитного договору вбачається, що ОСОБА_4 за період з 1 січня 2000 року по 5 червня 2024 року сплатила 152 515 грн., з яких з яких частина коштів була зарахована на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Згідно мов кредитного договору ОСОБА_1 була встановлена щомісячна плата за послуги банку.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» уразі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Сторони у кредитному договорі також передбачили черговість погашення заборгованості (платежів).

Предметом спору в цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. Судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 простроченої плати за обслуговування кредиту.

ОСОБА_1 не зверталася із зустрічним позовом про зобов`язання банку здійснити перерахунок платежів та зарахування плати за обслуговування кредиту на погашення інших платежів або повернення надмірно сплачених коштів. Відповідач не позбавлена права на звернення для застосування наслідків нікчемного правочину. Суд позбавлений можливості самостійно здійснювати перерахунок заборгованості кредитора перед позичальником у зв`язку з зарахування платежів на погашення плати за обслуговування кредиту під час розгляду цієї справи за позовом банку про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, встановленим на підставі аналізу наявних доказів; які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та за загальним правилом оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України (якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

При наявності передбачених законом підстав для касаційного оскарження, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова складена і підписана 23 червня 2025 року.

Головуючий -______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ______________ Р.В. Савуляк