Справа№592/4461/23
Провадження №2/592/72/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А., за участі секретаря судового засідання Олійник В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми в загальному позовному провадженні справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

з участю учасників справи:

представника позивача Гакаля Р.В.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_3

у с т а н о в и в:

10.04.2023 до Ковпаківського районного суду м.Суми надійшов позов АТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, яку було уточнено та згідно якої просить:

- звернути стягнення на квартиру загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № SUC4GA від 03.04.2008, у розмірі 54584,26 доларів США (18822,23 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 11477,15 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 875,44 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 23409,44 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором);

- виселити відповідача, яка зареєстрована у квартирі (предмет іпотеки) , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №SUC4GA від 03.04.2008 року ОСОБА_2 03.04.2008 отримав кредит у розмірі 29275.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.04.2023. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 23.02.2023 року має заборгованість 54584.26 [Долар США].

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ за «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 03.04.2008 уклали договір іпотеки №SUC4GA (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить Відповідачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 202000 грн.

Посилаючись на ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а також ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України зазначає, що відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.05.2023 позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10:00 05.06.2023.

Протокольною ухвалою суду від 05.06.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача на 11:00 28.06.2023.

23.06.2023 до суду надійшов відзив від відповідачки, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, оскільки втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу на житло, а згідно ч. 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Ухвалою суду від 26.07. Протокольною ухвалою суду від 28.06.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача на 10:00 26.07.2023.

2023 задоволено клопотанням про витребування документів, підготовче судове засідання відкладено на 11:00 30.08.2023.

Протокольною ухвалою суду від 30.08.2023 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням відповідача на 11:00 02.11.2023.

27.10.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач підтримав позов із заявлених в ньому підстав та наполягав на їх задоволенні.

Протокольною ухвалою суду від 02.11.2023 підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи на 10:00 11.12.2023.

Ухвалою суду від 11.12.2023 закрито підготовче провадження по справі, справа призначена для розгляду по суті на 11:00 16.01.2024

Протокольною ухвалою суду від 16.01.2024 слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 11:00 13.02.2024.

Протокольною ухвалою суду від 13.02.2024 слухання справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 11:00 19.03.2024.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2024, 09.04.2024, 30.05.2024, 23.07.2024, 29.08.2024, 05.11.2024, слухання справи відкладено за клопотанням представника відповідача останній раз на 10:00 15.01.2025.

У судовому засіданні призначеному на 15.01.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, відповідачка та представник відповідача клопотали про відмову у задоволенні позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві, також просили застосувати позовну давність.

Третя особа, що не заявляє самостійний вимог, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився , про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність у зв`язку з проходженням військової служби.

Після видалення до нарадчої кімнати 15.01.2025, ухвалою суду поновлено судовий розгляд для з`ясування думки позивача щодо застосування позовної давності, слухання справи призначено на 11:00 06.05.2025.

У зв`язку з неявкою учасників справи, протокольною ухвалою суду від 06.05.2025 слухання справи відкладено на 10:50 19.06.2025.

У судове засідання учасники справи повідомлені про час та місце розгляду справи не з`явилися, раніше висловили свою позицію в судових дебатах, представником позивача надано заяву, в якій заперечив щодо застосування позовної давності, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши думку учасників справи, перевіривши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 03.04.2008 між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №SUC4GA, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 29275,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12,48 % річних та кінцевим строком повернення 03.04.2023 року (а.с.13-15).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 03.04.2008 року було укладено договір іпотеки №SUC4GA, предметом якого виступає нерухоме майно, а саме квартира загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . (а.с. 16-17). Визначено вартість іпотеки 202000,00 грн.

Пунктом 28 договору іпотеки визначено його термін, а саме «до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 58).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.(ст.1219 ЦК України).

Згідно ч.3.ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку (шість місяців з часу відкриття спадщини), встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.2023 №73421095 інформація щодо ОСОБА_5 у спадковому реєстрі відсутня (а.с. 91).

Згідно Інформації на запит про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 09.08.2023 №14.03-08/113001 за адресою АДРЕСА_1 входять ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 94).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 26.05.1999 (а.с. 40).

Тобто, ОСОБА_1 яка постійно проживала разом із спадкодавцем ( ОСОБА_5 ) на час відкриття спадщини, вважається такою що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки не заявила про відмову від неї, в результаті чого успадкувала усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема і зобов`язання ОСОБА_5 по укладеному договору іпотеки №SUC4GA, предметом якого виступає нерухоме майно, а саме квартира загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.02.2016 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21327,58 дол. США, що за курсом 21,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.09.2015 складає 461519,75 грн за кредитним договором №SUC4GA від 03.04.2008 грн. та 6922,80 грн повернення судового збору.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №SUC4GA від 03.04.2008, станом на 23.02.2023 заборгованість ОСОБА_2 становить 54584,26 дол.США, з яких: 18822,23 дол. США загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом; 11477,15 дол. США загальний залишок заборгованості за процентами, в т.ч. за простроченими, 875,44 дол. США заборгованість з комісії, в .т.ч. простроченої; 23409, 44 дол. США сума нарахованої пені (розрахунок заборгованості надано за період з 03.04.2008 по 23.02.2023)

Відповідно до листа Ковпаківського ВДВС у м. Суми Східного МРУМЮ від 08.11.2024 № 6/24 на усний запит представника стягувача АТ КБ «ПриватБанк» щодо надання інформації за виконавчим провадження де боржником є ОСОБА_2 , повідомляють, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №667921222 до складу якого входять 4 виконавчих проваджень на загальну суму заборгованості 513448,54 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входить виконавче провадження за №67329787 з виконання саме виконавчого листа №592/949/15-ц виданого на підставі рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.03.2016 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитом у розмірі 468442,55 грн. Вказане провадження було відкрито з 01.11.2021, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2021 за заявою стягувача. В рамках даного ВП №67329787 стягнень та перерахування коштів на користь стягувача не було залишок боргу складає 468442,55 грн.

Стороною відповідача доказів на підтвердження належного виконання договірних зобов`язань та сплати заборгованості банку до суду надано не було.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, адже саме кредитор має право обрати, яким чином здійснювати стягнення заборгованості.

За рахунок предмета іпотеки кредитор має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі. Застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не вважається подвійним стягненням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15ц)

Отже, суд може звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором лише у межах «непогашених» вимог кредитора за основним зобов`язанням із зазначенням у рішенні суми заборгованості за кредитним договором; суд може звернути стягнення на предмет іпотеки, коли боржник є особою, відмінною від іпотекодавця, враховуючи положення статті 11 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Таким чином, не вважається подвійним стягненням звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності невиконаного рішення суду про стягнення основної суми заборгованості.

Вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки суд повинен визначити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором та врахувати співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна.

Банк звертаючись з цим позовом, на підтвердження розміру заборгованості відповідача, надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, який починається з 03.04.2008 і закінчується 23.02.2023.

Як вказано у підсумку розрахунку, то загальний борг за кредитом складає 54584,26 доларів США.

Матеріалами справи підтверджується, що після ухвалення Ковпаківським районним судом м.Суми вищезгаданого рішення про дострокове стягнення всієї суми заборгованості було відкрите виконавче провадження по його виконанню.

В рамках даного ВП №67329787 стягнень та перерахування коштів на користь стягувача не було залишок боргу складає 468442,55 грн.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразового висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України. Зазначені правові висновки сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс 18), від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18).

У постанові від 06 лютого 2019 року у справі №175/4753/15-ц Верховний Суд висловив правову позицію, про те, що вимоги банку про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відтак, враховуючи, що кредитор скористався своїм правом дострокового повернення всієї суми кредиту, до розрахунку заборгованості, наданого банком, протиправно включено суми, які не були стягнуті за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.02.2016, тобто фактична сума заборгованості яка наявна у ОСОБА_2 за укладеним кредитним договором, враховуючи відсутність відомостей про погашення заборгованості стягнутої за рішенням суду за кредитним договором №SUC4GA від 03.04.2008, становить 21327,58 дол. США, яка складається з наступного:19210,23 дол. США - заборгованість за кредитом, 912,18 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 62,13 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 116,61 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,37 дол. США - штраф (фіксована частина), 1015,06 дол. США - штраф (процентна складова), що вбачається з зазначеного вище рішення.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За змістом статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У спірному випадку іпотекодержатель на власний розсуд обрав судовий спосіб свого захисту звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», що відповідає вимогам закону.

Тож враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимога про звернення стягнення на квартиру загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження" підлягає задоволенню в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № SUC4GA від 03.04.2008, у розмірі 21327,58 дол. США, яка складається з наступного:19210,23 дол. США - заборгованість за кредитом, 912,18 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 62,13 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 116,61 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,37 дол. США - штраф (фіксована частина), 1015,06 дол. США - штраф (процентна складова) (розмір визначено згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.02.2016 у справі №592/9491/15-ц)

Доводи відповідача щодо зупинення дії деяких норм ЗУ «Про іпотеку» на період воєнного стану не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан, строк дії якого недноразово продовжено.

Відповідно до ЗУ від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», Верховна Рада України постановила розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Зазначене не перешкоджає праву іпотекодержателя на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а є лише підставою для зупинення виконання ухваленого рішення до настання відповідних обставин.

Враховуючи, що на момент ухвалення судом даного рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду слід зупинити на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Щодо вимоги про виселення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №14.03-08/252277 від 12.04.2023 (Вх.ЕП-5510/23 від 12.04.2023) адреса місця проживання відповідача АДРЕСА_1 (а.с.40).

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно з нормами статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на повагу до свого житла, а органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють із житлових приміщень, одночасно надається інше постійне житлове приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне житлове приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частина друга статті 109 ЖК України).

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (шляхом позасудового врегулювання чи в судовому порядку) не впливає на встановлені законом гарантії надання іншого житлового приміщення при вирішенні судом спору про виселення з іпотечного майна, передбачені частиною другою статті 109 ЖК України. Визначальним у цьому випадку є встановлення, за які кошти придбано іпотечне майно за рахунок чи не за рахунок кредитних коштів.

Загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення, передбачене частиною другою статті 109 ЖК України, стосується зокрема і випадків виселення мешканців при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку.

Отже, у разі, якщо іпотечне майно набуто не за кредитні кошти і на нього звертається стягнення судовому порядку, то виселення повинне відбуватися на підставі рішення суду в порядку статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частин першої-другої статті 109 ЖК України, тобто з наданням іншого постійного житлового приміщення.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного житлового приміщення при зверненні стягнення на житлове приміщення, що було придбане особою за рахунок кредиту (позики), повернення якого забезпечене іпотекою відповідного житлового приміщення. У цьому випадку виселення громадян проводиться у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 109 ЖК України, тобто з наданням цим особам житлових приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.03.2023 у справі № 361/4481/19 (провадження № 14-109цс22).

Оскільки АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду зокрема і з вимогою про виселення відповідача без надання їй іншого житлового приміщення, суд приходить висновку про те, що саме позивач повинен був довести наявність передбачених ч. 2 ст. 109 ЖК України підстав для виселення мешканців іпотечного житла без надання їм іншого житлового приміщення.

Тож, встановивши що квартира АДРЕСА_2 , яка є предметом договору іпотеки, була придбана не за рахунок кредитних коштів, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для виселення відповідачки з іпотечної квартири.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (постанови від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (пункт 8.6), від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (пункт 40)).

Так, укладаючи договір іпотеки сторони погодили пунктом 28 договору іпотеки його термін, а саме «до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього», а отже зобов`язання за договором іпотеки не припинилося, а отже відсутні підстави для застосування позовної давності.

Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України про те, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 11698,80 грн. ((32625,05-2684)/54584,26*21327,58)

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 7, 10, 76, 81,133,141, 244-245, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 526, 1054 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку», суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задовольни частково.

Звернути стягнення на квартиру загальною площею 33,96, житловою площею 16,80 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження" в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № SUC4GA від 03.04.2008, у розмірі 21327,58 дол. США, яка складається з наступного:19210,23 дол. США - заборгованість за кредитом, 912,18 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 62,13 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом, 116,61 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,37 дол. США - штраф (фіксована частина), 1015,06 дол. США - штраф (процентна складова) (розмір визначено згідно рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04.02.2016 у справі №592/9491/15-ц)

Зупинити виконання рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на електронних торгах на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 11698,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання на нього апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 24.06.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство КБ «ПриватБанк», , адреса м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_3 .

Суддя Р.А. Онайко