Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А

23 червня 2025 року селище Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області Кірічук М.М., ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, що знаходиться в матеріалах цивільної справи за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Журбей В.Л., про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав,-

В С Т А Н О В И В :

До Романівського районного суду Житомирської області надійшла з Житомирського апеляційного суду заява про забезпечення позову, що знаходиться в матеріалах цивільної справи за позовом керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Журбей В.Л., про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2025 головуючим суддею у вказаній справі визначено суддю Кірічука М.М.

Перевіривши матеріали забезпечення позову, головуючий суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Відповідачем у даній справі є ОСОБА_1 , з яким суддя Кірічук М.М. знайомий особисто та перебуває у дружніх відносинах. ОСОБА_1 в період часу з 2012 року по 2015 рік працював на посаді судді Романівського районного суду Житомирської області. Водночас ОСОБА_3 в період часу з 2011 року по 2014 рік обіймав посаду помічника судді в Романівському районному суді Житомирської області.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 9 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

ЄСПЛ також неодноразово зазначав, що безсторонність, в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (рішення у справі «Білуха проти України», «Бочан проти України», «Газета Україна-центр проти України» та ін.)

ЄСПЛ наголосив на тому, що «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись». Тому кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи. Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором (справа «Мікаллеф проти Мальти»). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі, і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів неупередженості і таким чином сприяє довірі суспільства до суду (справа «Межнаріч проти Хорватії»).

Консультативна рада європейських суддів у пункті 12 Висновку №1 (2001) наголошує, що судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається (рішення ЄСПЛ у справі «Кларк проти Сполученого Королівства»). Навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»). Кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві (справи «Мікаллеф проти Мальти», «Межнаріч проти Хорватії»).

У відповідності до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, враховуючи те, що будь-яке рішення, яке буде ухвалено судом під головуванням судді Кірічука М.М. по даній справі, може викликати в учасників справи сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, з метою уникнення таких сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Кірічука М.М. під час розгляду даної справи, останній у відповідності до вимог статті 39 ЦПК України заявляє самовідвід.

Керуючись статтями 14, 36-41, 43, 183, 260-261 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И В:

Заяву про самовідвід судді Кірічука М.М. задовольнити.

Заяву про забезпечення позову у справі № 294/1277/24 (номер провадження 2-з/290/2/25) передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Кірічук