Провадження № 2/344/3880/25
У Х В А Л А

17 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2025 ОСОБА_3 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальних та моральних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зокрема, вимогами позову позивачка просить: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 201055,20 грн (двісті одну тисячу п`ятдесят п`ять) гривень 20 коп. - матеріальних збитків; 200000 грн (двісті тисяч) грн. 00 коп. - моральної шкоди, що у загальній сумі становить 401055,20 грн (чотириста одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 20 коп. та понесені судові витрати.

Одночасно із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов, до вирішення справи по суті, шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:1264 площею 0,0587 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: б/н, виданий 22.08.1995 року, видавник: Черніївська сільська рада. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 58749504 від 15.06.2021 року; 1/3 частку трикімнатної квартири, загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого 29.02.2000 року, видавник: Госпрозрахункова група з приватизації державного житлового фонду. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 17570831 від 28.11.2014 року.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову ОСОБА_1 покликається на те, що нею 16 червня 2025 року до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області подана позовна заява до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП у розмірі 401055,20 грн (чотириста одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 20 коп. (201055,20 грн та стягнення моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн).

З позовних вимог вбачається, що 13.12.2024 у м. Івано-Франківськ, по вул. Незалежності, 65 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , транспортного засобу «TOYOTA CH-R», д.н. НОМЕР_2 , під її керуванням та транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLE 350D», д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.3 (6), п. 11.4, п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, тим самим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 по справі про адміністративні правопорушення № 344/22821/24 встановлено, відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та стягнуто на користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору. Дана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 25 січня 2025 року.

Діями відповідача ОСОБА_2 , вчиненими в результаті ДТП 13.12.2024 року, їй завдано матеріальних збитків у сумі 201055,20 грн та завдано моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, а всього разом - 401055,20 грн, про що викладено нею у позовній заяві.

Страховою компанією ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» їй частково виплачено 133301 (сто тридцять три тисячі триста одну) гривню, у решті виплат безпідставно відмовлено.

Жодних матеріальних виплат після вищевказаного ДТП на відновлення її пошкодженого автомобіля та відновлення її здоров`я відповідач ОСОБА_2 не здійснив та категорично відмовився від будь-якого відшкодування у подальшому.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, інформаційна довідка № 431148951 від 12.06.2025 року, відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить: земельна ділянка кадастровий номер :04:003:1264 площею 0,0587 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: б/н, виданий 22.08.1995 року, видавник: Черніївська сільська рада. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 58749504 від 15.06.2021 року; 1/3 частка трикімнатної квартири, загальною площею 69,3 кв.м., житловою площею 41,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: б/н, виданого 29.02.2000 року, видавник: Госпрозрахункова група з приватизації державного житлового фонду. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 17570831 від 28.11.2014 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 відмовляється добровільно відшкодувати завдані їй матеріальні збитки та завдану моральну шкоду, а її витрати згідно доказів по даній справі є значними, існує реальна загроза відчуження відповідачем даної земельної ділянки та 1/3 частини квартири на користь інших осіб, що унеможливить у подальшому виконання судового рішення, у разі задоволення її позовних вимог.

Вивчивши заяву та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявниця вказує на те, що існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, а тому необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане вище нерухоме майно відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову по суті суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Така позиція також неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема і 17.06.2022 у постанові № 908/2382/21.

Стороною позивача не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, зокрема, щодо співмірності ціни позову із вартістю нерухомого майна, належного відповідачу ОСОБА_2 , на яке позивач просить накласти арешт.

Крім того, заявником не обґрунтовано припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

До заяви про забезпечення позову заявником не додано жодного доказу на підтвердження того, що відповідачем наразі здійснюються будь-які дії, спрямовані на відчуження належного йому майна.

У заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування наявності фактичних обставин, зважаючи на предмет позову та зазначені у позові підстави, з якими позивач пов`язує застосування вказаних ним у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову.

Отже, самого тільки припущення без наведення обґрунтування недостатньо для вжиття заходів забезпечення позову. Висловлене заявником припущення про можливість відчуження належного відповідачу нерухомого майна є виключно його суб`єктивним судженням, яке не підтверджується об`єктивними обставинами.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, передбачені законом підстави для задоволення заяви відсутні.

Одночасно слід роз`яснити заявниці її право на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.