Справа № 161/2542/25
Провадження № 2-о/161/232/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.

заявника………………………………………… ОСОБА_1

представника заявника адвоката Вінцюк Ю.Б.,

представника заінтересованої особи

виконавчого комітету Луцької міської ради - Перій С.М.,

заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луцька міська рада, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2025 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Просить суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що на його утриманні перебуває син його дружини ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між його дружиною та її колишнім чоловіком розірвано ще 25.03.2010 року на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2010 року по справі № 2-2428/10. В вересні 2010 року між ним та ОСОБА_4 укладено шлюб, в якому народилось ще двоє спільних дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Пасинок ОСОБА_3 з вересня 2010 року і по теперішній час перебуває на його утриманні, оскільки його рідний батько - ОСОБА_7 не сплачує аліменти на утримання сина. На даний час ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання ВФККМ ім. І.Ф.Стравінського. Зазначає про те, що його дружина - ОСОБА_2 працює помічником вихователя дитячого садка № 10 Департаменту освіти Луцької міської ради. Розмір її заробітної плати є мінімальним. Посилається на те, що він офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, а тому тягар утримання сім`ї з п`яти осіб повністю лежить на ньому. Також зазначає про те, що в зв`язку із збройною агресією російської федерації Верховною Радою України прийнято Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Згідно із ст. 23 даного Закону не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Враховуючи, що на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, вважає, що він користується правом на відстрочку від мобілізації. Отже, заявник звертається до суду із даною заявою, в якій просить суд встановити факт, що має юридичний значення, а саме: факт перебування на його утриманні сина його дружини ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також посилається на те, що встановити такий факт в позасудовому порядку він не може, оскільки це не передбачено чинним законодавством. Так, зазначає про те, що він звертався з відповідною заявою до Луцької міської ради та просив видати довідку про те, що його пасинок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на його утриманні. Проте, листом від 31.01.2025 року Луцькою міською радою повідомлено його про те, що в межах Луцької міської територіальної громади така послуга не надається. Посилається на те, що однією із підстав отримання відстрочки від мобілізації під час дії воєнного стану через сімейні обставини, є перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених в ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлений у додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Згідно вказаного Додатку документами, що підтверджують право на відстрочку жінок та чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років є, зокрема, рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 ЦПК України. Отже, зазначає про те, що іншого позасудового порядку встановлення такого юридичного факту, окрім судового рішення, законодавством не передбачено, тому просив заяву задовольнити в повному обсязі.

12.02.2025 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 45).

01.04.2025 року на адресу суду надійшло клопотання представника заінтересованої особи Луцької міської ради - Олександра Стецюка про залучення до участі у справі в якості заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_5 , Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування (а.с. 63-46).

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.04.2025 року задоволено клопотання представника Луцької міської ради та залучено до участі у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луцька міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якості заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_1 і Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування (а.с. 69-71).

Під час судового розгляду справи заявник підтримав доводи та мотиви заяви, з підстав в ній викладених, просив заяву задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що після розлучення ОСОБА_2 з її колишнім чоловіком - ОСОБА_7 в 2010 році, останній жодним чином не бере участі у житті сина ОСОБА_3 , аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Зазначив, що лише декілька разів дружині прийшли якійсь гроші в рахунок сплати аліментів, мабуть коли ОСОБА_7 був призваний на військову службу, проте зараз знов аліменти не сплачуються. В зв`язку із невиконанням ОСОБА_7 свого обов`язку щодо сплати аліментів на утримання його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав, провадження у справі зупинене в зв`язку із тим, що ОСОБА_7 проходить військову службу в військовій частині № НОМЕР_1 . Пояснив, що разом з дружиною ОСОБА_2 здійснюють утримання та догляд за двома спільними малолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також утримують сина від попереднього шлюбу дружини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просив заяву задовльнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 також підтримала вимоги заяви ОСОБА_1 , пояснила, що заявник матеріально утримує та забезпечує всю їх сім`ю, зокрема, й її сина ОСОБА_3 від попереднього шлюбу. Зазначила, що біологічний батько ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , матеріально сина не утримує, аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів, в зв`язку із чим також вона в червні 2024 року звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом про позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав. Проте, провадження у даній справі зупинене в зв`язку із тим, що відповідач перебуває на військовій службі. Посилається на те, що встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно, насамперед, задля отримання відстрочки від мобілізації ОСОБА_1 , як чоловіка, на утриманні якого перебуває троє дітей віком до 18 років. Просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Луцької міської ради як органу опіки та піклування - Перій С.М. пояснила суду, що біологічний батько неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 20 серпня 2024 року по теперішній час, це стало підставою для зупинення провадження у справі № 161/11832/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі. При вирішенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на його утриманні пасинка, поклалась на розсуд суду.

Представник Луцької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час ті місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справ з його відсутності, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с. 75).

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не подав (а.с. 87).

Враховуючи положення ст. ст. 223, 294 ЦПК України суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за даною явкою, враховуючи що представники заінтересованих осіб були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи та їх явка не є обов`язковою.

Заслухавши осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні норми закону викладені і в ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Судом встановлено, що у період з 28 вересня 2007 року по 25 березня 2010 року ОСОБА_2 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 березня 2010 року (справа №2-2428/10), що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, після реєстрації розірвання шлюбу присвоєно прізвище дружині ОСОБА_9 (а.с. 29-30).

Від шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_7 мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с. 26).

Як вбачається з довідки Волинського фахового коледжу культури і мистецтв імені І.Ф.Стравінського Волинської обласної ради від 10.06.2024 року № 217/1-21, ОСОБА_3 є студентом ВФККМ імені І.Ф.Стравінського, денної форми навчання на місцях регіонального замовлення, 1 курс, за спеціалізацією: «народна хореографія», дата вступу - 01.09.2023 року, дата закінчення - 30.06.2027 року (а.с. 27).

24 вересня 2010 року між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_11 відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 1273, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_12 » (а.с. 22).

Від даного шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується записами в паспорті заявника ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та посвідченням батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 (а.с. 14, 40,41).

Відповідно до постанови державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції від 23.12.2015 року, відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-7437/11, виданого 08.11.2011 року щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 500,00 грн. щомісячно і до повноліття (а.с. 31).

Постановою Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Луцьку ЗМУМЮ від 11.06.2024 року внесено зміни (доповнення) щодо прізвища боржника « ОСОБА_8 » (а.с. 32-33).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржником ОСОБА_7 , останній має заборгованість за період з липня 2018 року по листопад 2024 року в загальному розмірі 139157,50 грн. (а.с. 34-38).

Згідно наявного в матеріалах справи акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 від 20.11.2024 року, з метою обстеження умов проживання та підтвердження факту проживання членів сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 , який складений уповноваженими службовими особами служби у справах дітей Луцької міської ради, в будинку за вищезазначеною адресою фактично проживають всі члени сім`ї (а.с. 25).

20 січня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Луцької міської ради із заявою видати довідку про те, що його пасинок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на його утриманні для подальшого подання такої довідки до ІНФОРМАЦІЯ_1 на підтвердження його права на відстрочку від мобілізації як чоловіка, у якого на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей (а.с. 42).

Листом виконавчого комітету Луцької міської ради від 31 січня 2025 року №34.7-6/216/2025 ОСОБА_1 повідомлено про те, що в департаменті соціальної політики на обліку як одержувач соціальних допомог він не перебуває. Та, одночасно його поінформовано про те, що в Єдиному державному порталі адміністративних послуг наявна послуга щодо видачі довідки про те, що дитина знаходиться на утриманні одного з батьків або опікуна. Послуга надається на підставі індивідуального рішення кожного органу місцевого самоврядування у межах території. В межах Луцької міської територіальної громади ця послуга не надається. З посиланням на вищевикладене, повідомлено про відсутність підстав для видачі ОСОБА_1 довідки, яка підтверджує факт утримання дитини (а.с. 43).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 від 02.12.2024 року, вбачається, що він працює у ФОП ОСОБА_14 на посаді техніка -енергетика, загальний розмір його доходу за період з червня 2024 року по листопад 2024 року (включно) становить 77787,16 грн. (а.с. 23).

Згідно інформації з довідки про доходи ОСОБА_2 від 02.12.2024 року, вбачається, що вона працює в Дитячому садочку № 10 на посаді помічника вихователя для дітей до 3-х років, загальний розмір її доходу за період з червня 2024 року по листопад 2024 року (включно) становить 49951,53 грн. (а.с. 24).

Згідно з Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2024 року вбачається, що солдат ОСОБА_7 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 20 серпня 2024 року по теперішній час (дата довідки 05.09.2024 року).

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.10.2024 року зупинено провадження у цивільній справі № 161/11832/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про позбавлення батьківських прав до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Отже, дослідивши подані сторонами у справі докази, суд дійшов висновку, що підставою звернення заявника до суду є встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні заявника, який необхідний заявнику для підтвердження права на отримання відстрочки від призову під час мобілізації.

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Такі ж висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18), від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16 (провадження № 14-573цс19).

З урахуванням наведеного можна констатувати, що існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.

У разі оскарження до суду відмови відповідного органу в установленні юридичного факту, який підлягає встановленню у позасудовому порядку, такий спір слід розглядати в порядку адміністративного судочинства і суди насамперед перевіряють, чи відповідає оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, а відповідач в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 КАС України повинен довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.

У справі, яка є предметом розгляду, заявник просить встановити факт перебування на його утриманні сина його дружини від попереднього шлюбу. Заявлені вимоги, пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - особи, на утриманні якої перебуває троє неповнолітніх дітей (двоє спільних дітей від шлюбу з ОСОБА_2 та син ОСОБА_2 від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 ).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).

Частиною першою статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.

За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Зазначена норма свідчить про те, що предметом договору є порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Отже, навіть якщо один із батьків проживає окремо від дитини, на підставі цього договору він має здійснювати батьківські права та виконувати обов`язки, що очевидно полягає у вчиненні визначених договором певних дій, необхідних для виховання дитини, а не у повній відмові від них.

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Тому смерть, до прикладу, батька дитини є підставою для припинення його обов`язку утримувати дитину.

Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.

У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).

Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

У порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо вони не пов`язані з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У даній справі вбачається, що батько пасинка заявника ОСОБА_3 , - ОСОБА_7 , батьківських прав не позбавлений, є військовослужбовцем та проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_1 .

Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У справі, яка розглядається, заявник просить установити факт перебування на його утриманні пасинка, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для біологічного батька пасинка - ОСОБА_7 , щодо якого відсутні відомості щодо його смерті, та який батьківських прав не позбавлений.

Так, у статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право - зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування (частини четверта, п`ята сттатті 19 СК України) .

Доведення факту одноосібного виховання дитини одним з батьків пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких другий з батьків не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, який не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини, а саме, щодо участі батька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , який батьківських прав не позбавлений. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене ОСОБА_1 у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків його пасинка ОСОБА_3 та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 з приводу підсудності релевантних справ про встановлення факту самостійного виховання одним із батьків дитини, з метою, зокрема, підтвердження права на відстрочку від призову.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За установлених у цій справі конкретних обставин, факт перебування на утриманні вітчима за наявності батька дитини, який не позбавлений батьківських прав, не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку із чим заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 294, 315 ЦПК України, суд,-

П О СТ А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Луцька міська рада, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчий комітет Луцької міської ради як орган опіки та піклування, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він має право звернутися до суду з позовом в порядку загального позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Т.А. Антіпова