Справа № 385/671/25
Провадження № 2/385/303/25
У Х В А Л А

18.06.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виправлення порушення при облаштуванні вигребу шляхом його демонтажу,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виправлення порушення при облаштуванні вигребу шляхом його демонтажу.

Відповідачем ОСОБА_2 до канцелярії суду подано заяву про відвід судді Венгрина М. В., в якій він вказує, що суддя не може брати участь в справі і підлягає відводу через пряму і побічну заінтересованість у результаті розгляду справи; у нього не викликає сумнів а прямо вказує на необ`єктивність та упередженість судді. Обґрунтовує тим, що в 2024 році позивач повідомляв йому, що має дружні стосунки з суддею Венгрином М. В. та за допомогою судді незаконно отримав лист відповідь від Гайворонської міської ради від 06.09.2024. Крім того суддею відкрито провадження за позовною заявою яка містить неприпустимі порушення - не вказано чи знає позивач засоби електронної пошти і кабінет в ЄСІТС, чи звертався раніше з таким позовом, незрозуміле обґрунтування позовних вимог, відсутні відомості про вжиття заходів досудового врегулювання, забезпечення позову чи доказів; відповідачка 2 не отримувала копії позову з додатками. Також, в позові не зазначена інша адреса відповідача ніж та за якою суд надіслав йому копію позову (за адресою реєстрації). А також обґрунтування позову є незрозумілим та обсяг долучених доказів недостатнім і відповідачка 2 не отримала копії позову з додатками.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Позивач ОСОБА_1 вважав, що підстав для задоволення заяви про відвід немає.

Суд, дослідивши заяву, матеріали справи, дійшов висновку, що заява про відвід є необґрунтованою та надуманою.

Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (§ 49-52) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено. що наявність безсторонності для цілей п.1 ст.6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, суд констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що головуючий суддя виявляє особисту упередженість щодо розгляду даної справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно з`ясувати, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані. Водночас обставини, покладені в основу заяви позивача про відвід колегії суддів, не свідчать про існування підстав, визначених у ст. 36 ЦПК України, які викликають чи можуть викликати сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Проаналізувавши обставини, наведені представником відповідача у його заяві про відвід судді від участі у розгляді даної справи суд дійшов висновку, що їх не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

Доводи заяви про дружні відносини та отримання довідки міської ради з допомогою судді, що нібито повідомлені відповідачу позивачем, не підтверджені будь якими доказами та не відповідають дійсності.

Суд акцентує увагу, що суддя не знайомий зі сторонами по справі.

Також суд наголошує, що може залишити позов без руху лише у випадку, якщо позовна заява не відповідає вимогам, встановленим процесуальним законодавством і це перешкоджає відкриттю провадження у справі. Не може бути підставою для залишення позову без руху формальна невідповідність, яка не впливає на можливість розгляду справи по суті.

Незазначення в позовній заяві відомостей про те чи відомі позивачу чи ні засоби зв`язку та кабінет в ЄСІТС відповідача, незазначення відомостей про те чи звертався раніше з таким позовом, відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, заходів забезпечення доказів чи позову не є достатніми для залишення позову без руху.

Більше того, всупереч твердженню в заяві про відвід, в позовній заяві позивач вказав щодо вжиття заходів досудового врегулювання, забезпечення доказів та незвернення з позовом до відповідачів з тих же підстав (а.с. 2).

Скерування копії позову з додатками на адресу реєстрації відповідача, а не на адресу зазначену позивачем в позовній заяві відповідає вимогам ЦПК України, зокрема ч. 6, 8 ст. 187, ч. 1 ст. 190 та ч. 6 ст. 272 щодо отримання судом після надходження позовної заяви інформації про зареєстроване місце проживання відповідача - фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності та належного вручення судового рішення.

Також слід вказати, що оцінку обґрунтованості позову, належності, достатності доказів суд надає в нарадчій кімнаті при прийнятті рішення в справі по суті.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства України, встановлені при розгляді заяви обставини, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість поданої заяви, а тому питання про відвід судді має бути вирішено суддею, визначеним у порядку ч. 1 ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 36, 40, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

визнати необґрунтованим заявлений відповідачем ОСОБА_2 відвід судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області Венгрину М. В. у цивільній справі № 385/671/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виправлення порушення при облаштуванні вигребу шляхом його демонтажу.

Цивільну справу № 385/671/25 передати до канцелярії Гайворонського районного суду Кіровоградської області для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України, який у подальшому вирішить питання відводу.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: Михайло ВЕНГРИН