Провадження № 2/639/1167/25 Справа № 639/2499/25
23 червня 2025 року м. Харків
Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Марченка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Василевської Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 639/2499/25
позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )
відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )
третя особа: Універсальна біржа "Україна" (Біржа нерухомості та основних фондів "Україна") (адреса місцезнаходження: м-н. Конституції, 1 (Палац праці), 7-й під`їзд, 5 поверх, м. Харків)
про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна біржа "Україна" (Біржа нерухомості та основних фондів "Україна") в якому просить визнати дійсним договір № Н8-818 купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22.10.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна" між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та зареєстрований в ДКП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 04.11.1998 року за № 2514.
ОСОБА_3 був чоловіком позивачки, ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 15.12.1979 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. За час свого життя 30.08.2019 року ОСОБА_3 склав на ім`я позивачки заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Печко О.С., реєстровий №9-98, відповідно до якого ОСОБА_3 заповів їй все належне йому майно, в т.ч. належні йому 1/2 частину вищевказаного домоволодіння.
19.02.2020 року Другою Харківською державною нотаріальною конторою було зареєстровано спадкову справу №65543986 (номер у нотаріуса 97П/2020). 12 листопада 2024 року державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Одрінською О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з недодержанням сторонами договору купівлі-продажу, форми договору, який вимагало на той час законодавство України.
З метою реалізації свого права на спадкування вищевказаного домоволодіння, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу не були виконані вимоги в частині нотаріального оформлення вказаної угоди, а також враховуючи неможливість на сьогоднішній день нотаріального посвідчення договору через об`єктивні обставини (смерть покупця), позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Новобаварського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляд.
У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, окрім того зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на адресу відомого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
Представник третьої особи Універсальної біржі "Україна" (Біржа нерухомості та основних фондів "Україна") в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу місцезнаходження, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.
Право власності на вищевказане домоволодіння 04.11.1998 року було зареєстроване в ДКП «Харківському міському бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 2514.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 10.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно копії заповіту від 30.08.2009 року, посвідченого державним нотаріусомДругої міської державної нотаріальної контори Печко О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 9-98, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на випадок своєї смерті заповів своїй дружині ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , усі його права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту а також права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому, та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право.
Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих № 1467/02-31/П від 12.11.2024 року вбачається, що державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінською О.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у зв`язку з недодержанням сторонами договору купівлі-продажу, на підставі якого належав вищевказаний будинок спадкодавцю, форми договору, яку вимагало діюче на той час законодавство України.
Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на той час) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.
Укладений договір купівлі-продажу № Н8-818 від 22.10.1998 року фактично був виконаний сторонами після досягнення домовленостей з усіх істотних питань, але не був нотаріально посвідчений, оскільки при укладанні даного договору сторони керувались ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року (далі - Закон), відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
При цьому, Закон вступив в протиріччя з діючою на час укладення договору купівлі-продажу нормою цивільного законодавства - ч. 1 ст. 227 Цивільного Кодексу України (в редакції 1963 року), яка вимагала нотаріальної форми посвідчення договорів купівлі-продажу житлового будинку, під страхом їх недійсності (стаття 47ЦК України в редакції 1963 року).
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Оскільки спірний договір купівлі-продажу житлового будинку укладався сторонами 22.10.1998 року, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року.
Так, згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Частина 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) і ч. 2 ст.220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.
Як свідчать матеріали справи, договір купівлі-продажу частини житлового будинку з надвірними будівлями був підписаний сторонами правочину продавцем ОСОБА_2 , і покупцем ОСОБА_3 ,зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», реєстраційний №Н8-818, підписаний Президентом біржи та посвідчений гербовою печаткою. Даний договір був зареєстрований у ДКП «Харківському міському бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 2514.
Сторони договору при його укладенні на біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам.
Так, по взаємній домовленості сторін (п. 4 Договору) товар продано за 4 000, 00 грн.., які покупцем було сплачено. При цьому продавець частини будинку засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться (п. 2 Договору).
Відповідно до п. 1.4 цього Договору, правовстановлюючими документами на житловий будинок у продавця договір купівлі-продажу, посвідчений 5-ю Державною нотаріальною конторою м. Харкова 24 травня 1989 року, рег. № 3-1596.
Отже, вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Згідно ст. 47 цього Кодексу, недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.
У відповідності до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.
Як було зазначено вище, в укладеному договорі купівлі-продажу сторони повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору, всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеного договору ніким не оскаржено і ніким не оспорюється.
Отже, на теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки покупець помер.
Як зазначає позивач, вона є дружиною ОСОБА_3 , та є спадкоємцем першої черги після померлого чоловіка.
Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (відокремлений підрозділ) Одрінською О.В. від 12.11.2024 року, вих№ 1467/02-31/П, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 у зв`язку з недодержанням сторонами договору купівлі-продажу, на підставі якого належав вищевказаний будинок спадкодавцю, форми договору, яку вимагало діюче на той час законодавство України.
На теперішній час позивач не має можливості оформити своє спадкове майно оскільки договір купівлі продажу, укладений спадкодавцем, не посвідчений нотаріально, а місцезнаходження колишнього власника невідоме.
У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Отже, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, укладений на біржі, відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, а враховуючи те, що на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що є підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, оскільки договір купівлі-продажу частини житлового будинку, укладений на біржі, пройшов відповідну державну реєстрацію, але не посвідчений нотаріально і на даний час провести нотаріальне посвідчення правочину неможливо, суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3,4,10,133,141,259,263,265,268,272,273,280-282, 352, 354 ЦПК України ЦПК України, ст. ст. 1, 3, 316, 321, 328 ЦК України, ЦК УРСР суд-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Універсальна біржа "Україна" (Біржа нерухомості та основних фондів "Україна") про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.
Визнати дійсним договір № Н8-818 купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22.10.1998 року на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна" між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та зареєстрований в ДКП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 04.11.1998 року за № 2514.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: Універсальна біржа "Україна" (Біржа нерухомості та основних фондів "Україна") (адреса місцезнаходження: м-н. Конституції, 1 (Палац праці), 7-й під`їзд, 5 поверх, м. Харків, ).

Повний текст рішення складено 23.06.2025 року.

Суддя В. В. Марченко