Справа № 706/350/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року м. Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Школьної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Самсоненко А.П.,

представника позивача Павленка С.В.,

представника відповідача Задояного Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.12.2021 між ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» та ОСОБА_1 підписано Заяву-пропозицію № СІК-231221/151-00, за умовами якої відповідач отримав кредит в сумі 66 403 грн на загальні споживчі цілі та 3 320,15 грн на оплату одноразової комісії, строком на 48 місяців, зі сплатою 16,99% річних, 0,99% щомісячної комісії та 5% одноразової комісії. Відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, з графіком платежів та повернення кредиту, сплатою відсотків за його користування, сумою комісійної винагороди та іншими платежами за договором, про що свідчить його підпис на зазначеній Заяві-анкеті та паспорті споживчого кредиту.

На виконання умов кредитного договору № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021 ПАТ «Комерційний Банк «Акордбанк» свої зобов`язання по видачі суми кредиту виконав повністю.

В свою чергу, позичальник у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, кредитні кошти вчасно не повертав, що спричинило виникнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією.

Станом на 14.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 70 187 грн, з яких: 34 964,82 грн прострочена сума заборгованості по кредиту; 2 429 грн прострочена сума заборгованості по процентах; 11 334,64 грн прострочена заборгованість за комісією; 21 458,54 грн строкова сума заборгованості по кредиту.

Посилаючись на викладене, ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021 у розмірі 70 187 грн та 3 028 грн судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 31.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду (а.с. 75 76).

Правом на подачу відзиву відповідач ОСОБА_1 не скористався. Його представник адвокат Задояний Ю.В. 13.05.2025 надіслав до суду письмові пояснення, в яких вказав про наявність підстав для часткового задоволення позову стягнення тіла кредиту та процентів за користування ним.

Зазначає, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору № СІК 231221/151-00 від 23.12.2021 банком згідно меморіального ордера № 45690277 від 23.12.2021 перераховано відповідачу 35 098 гривень, згідно меморіального ордера 4569278 від 23.12.2021 21 081 гривню, згідно меморіального ордера №4569279 від 23.12.2021 9 504 гривні, згідно меморіального ордера №68166649 утримано комісію в сумі 3 320,15 гривень.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача за період дії договору відповідач сплатив банку такі суми: 13 299,79 грн тіла кредиту; 19 229,47 грн відсотків за користування кредитом та 7 992,64 гривень щомісячної комісії за користування кредитом.

Оскільки в заяві пропозиції № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково касове обслуговування), то нараховані суми комісії не підлягають стягненню, а сплачені в якості комісії кошти підлягають зарахуванню на зменшення тіла кредиту.

Таким чином, представник відповідача клопоче про зменшення заявленої позивачем суми заборгованості 70 187 грн на 3 320,15 гривень утриманої одноразової комісії, 7 992,64 гривень сплаченої комісії та 11 334,64 гривень простроченої заборгованості по комісії (а.с. 105 107).

У надісланих до суду 22.05.2025 письмових поясненнях представник позивача Павленко С.В. наполягає на правомірності нарахованої комісії відповідачу та зазначає, що 23.12.2021 ОСОБА_1 підписав Заяву Пропозицію № CIK-231221/151-00, тим самим прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Акордбанк», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному Інтернет-сайті Банку www.accordbank.com.ua, які разом із Заявою - Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. п. 2.5, 2.6 Договору, розмір щомісячної комісії становить 0,99 %, розмір одноразової комісії 5 %.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити договір. На момент укладення кредитного договору відповідач не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився із всіма умовами такого договору. Відповідач під час укладання договору не висловив жодних заперечень щодо заборгованості за комісією, її розміру, протягом тривалого часу виконував умови договору та не звертався до суду з вимогою про визнання положення договору щодо сплати щомісячної комісії недійсним. Тому за даних обставин не вбачається дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та умови щодо встановлення щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування не є несправедливими. Отже, встановлення щомісячної комісії за розрахунково-касове обслуговування є законним та обґрунтованим, Відповідач був обізнаний та погодився з умовами та правилами нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у Заяві-Пропозиції № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021.

У письмових поясненнях представник позивача також зазначає, що відповідачу банк надавав послуги з розрахунково касового обслуговування. Зокрема, у зв`язку із наданням кредиту здійснювалося відкриття рахунків, переказ коштів між рахунками, працівники банку здійснювали оформлення внутрішніх банківських документів. Розрахунково касове обслуговування є платною послугою, а відтак позовна вимога про стягнення комісії, на думку представника позивача, є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення (а.с. 123 136).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Задояний Ю.В. просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши із його клієнта лише заборгованість за тілом кредиту та процентами. У стягненні комісії просив відмовити, а сплачену комісію зарахувати на погашення боргу.

Заслухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані позивачем докази на предмет їх належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. уд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.12.2021 ОСОБА_1 підписав Заяву Пропозицію №СІК-231221/151-00, тим самим запропонував ПуАТ «КБ «Акордбанк» укласти Договір щодо оформлення Споживчого кредиту на умовах, що зазначені у Заяві Пропозиції у відповідності з Правилами та Умовами споживчого кредитування, які є невід`ємною частиною пропозиції (а.с. 33 34).

За умовами Заяви Пропозиції відповідач отримав кредит в сумі 69 723,15 грн, з яких 66 403 грн кошти на споживчі цілі, 3 320,15 грн одноразова комісія. Погоджений строк кредитування 48 місяців, розмір процентної ставки 16,99 % річних, розмір щомісячної комісії 0,99 %, розмір одноразової комісії 5,00%.

Відповідач шляхом підписання Заяви Пропозиції підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування, графіком платежів та повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, суми комісійної винагороди та іншими платежі за договором.

Банк акцептував пропозицію відповідача, підписавши 23.12.2021 Заяву Пропозицію.

На виконання умов кредитного договору № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021, позивач надав відповідачу обумовлену суму кредиту, що підтверджується меморіальними ордерами № 4569277 від 23.12.2021 про перерахування 35 098 грн, № 4569878 від 23.12.2021 про перерахування 21 801 грн, № 4569279 від 23.12.2021 про перерахування 9 504 грн, № 68166649 від 23.12.2021, за яким грошові кошти в сумі 3 320,15 грн зараховані на погашення одноразової комісії (а.с. 29 32).

Відповідно до Додатку №1 до заяви-пропозиції № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021, який містить графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, позичальник зобов`язався сплачувати щомісячно кошти за користування кредитом, що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, у тому числі, платежі за додаткові та супутні послуги (розрахункове касове обслуговування) (а.с.35).

У дослідженій судом Заяві Анкеті (на отримання Споживчого кредиту) № 1-4-83822 від 23.12.2021 містяться відомості щодо кредитного продукту, інформація про сімейний стан позичальника, контактні дані, місце роботи, фінансовий стан, щомісячні доходи позичальника тощо (а.с. 36).

Приєднаний до позову Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про кредитодавця, умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, що відповідають погодженим сторонами умовам (а.с. 37).

Факт укладення кредитного договору та отримання коштів за ним відповідач не заперечує, а тому суд визнає дану обставину доведеною та такою, що не підлягає доказуванню.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» станом на 14.01.2025 становить 70 187 грн, з яких: 34 964,82 грн прострочена сума заборгованості по кредиту; 2 429 грн прострочена заборгованість по процентах; 11 335,64 грн прострочена заборгованість за комісією; 21 458,54 грн строкова сума заборгованості по кредиту (а.с. 9 на звороті).

Згідно наданої позивачем виписки по рахунку відповідача за період із 23.12.2021 по 14.01.2025 ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості за договором, сплативши 13 299,79 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту, 19 229,47 грн на погашення процентів та 7992,64 грн комісії. Загалом по договору відповідач сплатив 40 521,90 грн (а.с. 10 28).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Положеннями статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з приводу укладеного 23.12.2021 кредитного договору № СІК-231221/151-00, за яким ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 69 723,15 грн. У зв`язку із неналежним виконанням позивачем договірних зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість перед кредитодавцем.

Розрахунок заборгованості відповідачем та його представником не оспорювався.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення із ОСОБА_1 34 964,82 грн простроченої суми заборгованості по кредиту, 2 429,00 грн простроченої суми заборгованості по процентах та 21 458,54 грн строкової суми заборгованості по кредиту, а тому задовольняє позов в цій частині.

При вирішенні спору щодо стягнення із відповідача комісії в сумі 11 334,64 грн, суд виходить із таких положень чинного законодавства.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з управлінням та обслуговуванням кредиту, передбачена умовами договору про споживчий кредит № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021, графіком платежів за договором про споживчий кредит і її розмір складає 690,26 гривень або 0,99% від суми кредиту щомісячно.

При цьому, в кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена одноразова комісія за управління та обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що кредитодавець не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору надання споживчого кредиту, то положення договору щодо обов`язку позичальника платити за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі №168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

З урахуванням викладеного та правових позицій Верховного Суду у датованій 06.11.2023 у справі №204/224/21 постанові, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 11 334,64 грн комісії.

При цьому, суд відхиляє доводи представника позивача щодо визначеності наданих відповідачу послуг із розрахунково касового обслуговування у вигляді: здійснення банком розрахункових операцій (відкриття рахунку, ведення, переказ коштів між рахунками групи № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , проведення банком касових операцій, пов`язаних із отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, перерахунок між рахунками). Адже при оформлені кредиту відповідач сплатив 3 320,15 грн одноразової комісії, яка включена позивачем у тіло кредиту.

Долучені до позову копії меморіальних ордерів та виписки по рахунку відповідача доказом надання ОСОБА_1 послуг з розрахунково касового обслуговування не є.

Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19, від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17).

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо); чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку(наприклад, прийняття платежу від позичальника); чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин(укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17).

З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Акордбанк» в частині стягнення із відповідача комісії в сумі 11 334,64 грн, а безпідставно сплачені ОСОБА_1 кошти на погашення комісії в розмірі 7 992,64 грн, слід зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту.

Тоді загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 50 859,72 грн, у тому числі:

-заборгованість за тілом кредиту 56 423,36 грн (34964,82 грн + 21 458,54 грн) 7 992,64 грн = 48 430,72 грн;

-заборгованість за процентами 2 429 грн.

За подання позову ПАТ «КБ «Акордбанк» сплачено 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 10.02.2025 № 185953 (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» на суму 50 859,72 грн, що становить 72,46% (50 859,72*100/70187), то із ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 194,08 грн (3 028,00 * 72,46%).

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» заборгованість за договором № СІК-231221/151-00 від 23.12.2021 у розмірі 50 859 (п`ятдесят тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» судовий збір в розмірі 2 194,08 (дві тисячі сто дев`яносто чотири) гривні 08 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 червня 2025 року.

Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Акордбанк», , місцезнаходження: вул. Стеценка, 6, м. Київ, 04136.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Альона ШКОЛЬНА