Справа № 456/1751/24
Провадження № 2/456/99/2025
РІШЕННЯ

іменем України

13 червня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення заборгованості за послуги газопостачання,-

в с т а н о в и в :

Позивач ТОВ «Львівгаз збут» звернувся до суду з позовом та просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 основний борг 332477,05 грн, інфляційні втрати 12966,60 грн., 3% річних 9209,16 грн. та судовий збір 4987,20 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідачі, які є споживачем природного газу за місцем свого проживання, використовують для побутових потреб газ, який надається позивачем. Боржники є власниками помешкання, де використовується природній газ, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Фактом згоди споживача на приєднання до умов типового договору є сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ. Згідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Дані про те, що відповідачі не користуються послугами позивача з постачання природного газу до домоволодіння відповідачів або уклали договір постачання природного газу з іншим виконавцем послуг відсутні, а тому відповідачі вважаються такими, що прийняли оферту позивача. Ще одним підтвердженням того, що споживач повністю погодився та прийняв умови договору на постачання природного газу побутовим споживачам є невиконання покладеного на споживача обов`язку передбаченого розділом ІІІ «Порядок постачання природного газу побутовим споживачам» Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, де передбачено, що у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, в свою чергу, Правилами закріплено, що споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Таким чином, відповідачі є споживачами природного газу. Згідно з розділом ІІІ Правил від 30.09.2015 №2496 за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Тому позивач долучає до заяви лише роздруковану копію типового договору постачання природного газу та довідку про фінансовий стан споживача, оскільки зобов`язання у споживача виникли в силу положень, визначених розділом ІІІ Правил постачання природного газу і додаткового доведення не потребують.

Щодо об`ємів спожитого природного газу позивач наголошує на тому, що взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу визначені Кодексом газорозподільних систем. В п. 4 гл. 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем зазначено, що об`єм природного газу це кількість газу (м куб.) виміряна вузлом обліку природного газу або визначена в результаті інших регламентних процедур, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 3-5 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу Оператор ГРМ згідно з вимогами Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Як випливає з наведеного, об`єми використаного природного газу по кожному побутовому споживачу, в тому числі по відповідачах позивач отримує від Оператора ГРМ.

З приводу застосування тарифів позивач зазначає, що заборгованість утворилася під час застосування тарифів, визначених Постановою НКЕРКП від 03.03.2015 №583 «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» та постанов Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», «Про додаткові заходи щодо соціального захисту громадян», відповідно до яких з вересня 2020 року ціна на послуги з постачання газу становила у вересні 2020 року 5,499998 грн. за 1 куб.м, у жовтні 2020 року 6,80619 грн. за 1 куб.м, у листопаді 2020 8,89785 грн. за 1 куб.м, з 01.12.2020 8,89785 грн. за 1 куб.м, з 01.01.2021 по 30.04.2021 6,99 грн. за 1 куб.м, з 01.05.2021 по 30.04.2022 7,99 грн. за 1 куб.м.

Представником відповідачів адвокатом Турчин Ю.І. подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Львівгаз збут» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень покликається на те, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Будинковолодіння АДРЕСА_2 складається з житлового будинку та літньої кухні, які обладнані електрикою та газопроводом. Відповідно, у будинковолодінні є два лічильника газу та два особових рахунки. Приміщення літньої кухні не використовується відповідачами, оскільки є в аварійному стані, що підтверджується долученими до матеріалів справи світлинами, відповідно у ній ніхто не проживає та не може проживати, і не споживає газ. Відповідачі не подавали щомісячно фактичних показників лічильника газу, який розташований у літній кухні, оскільки не знали про його існування. Контрольне зняття показань лічильника газу було здійснено позивачем лише один раз, в травні 2021 року та зафіксовано обсяг спожитого газу 41158,14 м куб. Крім того, з долученого позивачем фінансового стану за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за спожитий газ в обсязі 41158,14 м куб. відповідачі мають сплати 328853,54 грн. Борг за лютий 2021 року становить 3623,51 грн. (обсяг спожитого газу не вказаний), а всього заборгованість становить 332477,05 грн. З вищенаведеного випливає, що позивач зафіксований обсяг газу 41158,14 м куб. помножив на 7,99 грн. за 1 м куб., тобто на ціну за послугу з постачання газу, яка діяла з 01.05.2021 по 30.04.2022, що є неправомірним, оскільки контрольне зняття показань лічильника газу один раз на шість місяців позивачем не здійснювалося, відтак встановити за який період виникла заборгованість та який саме обсяг газу спожили відповідачі, ні з позовної заяви, ні з долучених до неї матеріалів доказів встановити неможливо. Більше того, відповідачі жодного разу не отримували рахунки на оплату за споживання газу за особовим рахунком НОМЕР_1 . Наголошує на тому, що оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань, однак вказані дії позивачем здійсненні не були.

Крім того, представник відповідачів вказує на те, що впродовж вересня 2020 квітня 2022 років тарифи за споживання 1 куб.м газу змінювались, про що зазначено самим позивачем у позовній заяві, однак позивачем не надано жодного доказу відповідно до якого можна б було встановити помісячно об`єми спожитого газу, його тариф та відповідно заборгованість на початок наступного періоду, а відтак і обґрунтованість розміру нарахування. Позивачем не надано детального розрахунку сум заборгованості, не зазначено початку періоду з якого виникла заборгованість, не зазначено помісячно об`ємів спожитого газу, тарифу діючого станом на місяць нарахування наданих послуг, не додано акту про встановлення газового лічильника із зазначенням початкових показників спожитого газу у зв`язку з чим неможливо встановити об`єми споживання газу. Зазначає, що лічильник газу з літньої кухні по даний час ніхто не демонтував, відповідно акту про демонтаж газового лічильника та передання його на повірку із зазначенням кінцевих показників лічильника спожитого газу позивач не фіксував, що ставить під сумнів справність самого газового лічильника, оскільки проведення перевірки справності такого позивачем не проводилося.

Представник позивача ТОВ «Львівгаз збут» Стернюк В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просив позов задоволити.

Представник відповідачів Турчин Ю.І. в судовому засіданні заперечила проти позову та просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Представник третьої особи АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомуцим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2494, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Нормами п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача лише з моменту користування цими послугами.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц вказав, що обов`язок оплати житлово-комунальних послуг виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Це означає, що питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 та в постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №642/2858/16.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природнього газу» споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Правила постачання природного газу регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи.

Так, згідно з п. 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 1.1. Типового договору договір постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831, є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції постачальником.

Згідно з п. 4.4. Типового договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: 1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу, 2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або між опалювальний період.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВттод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу.

Відповідно до розділу IX глави 4 пункту 4 Кодексу газорозподільних систем побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Згідно з абз.6 п.4 розділу 4 глави IX Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Таким чином, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Отже, Оператору ГРМ не рідше одного разу на шість місяців має бути відомо показання лічильника споживача та він протягом даного періоду часу зобов`язаний формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.02.2024 №364060996.

Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 24.03.2010 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння АДРЕСА_2 складається з житлового будинку та літньої кухні, які обладнані електрикою та газопроводом.

Згідно з довідкою про фінансовий стан за рахунком абонента № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56ХМ22F29591123І заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_2 станом налютий 2021 року становить 3623,51 грн., обсяг спожитого газу за цей період не вказаний. Станом на травень 2021 року обсяг спожитого газу становить 332477,05 грн., показник лічильника 41158,14.

Відповідно до листа АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 03.06.2024 №ЛГ-1224/104/4-24 встановлено, що згідно з бази даних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вступали у договірні відносини з АТ «Львівгаз» з приводу одержання послуг розподілу природного газу по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вимоги суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надало наступну інформацію: за адресою: АДРЕСА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС-код 56ХМ22F29591123І; акт встановлення газового лічильника за даним особовим рахунком в архіві підприємства відсутній; заборгованість за розподіл природного газу за даним особовим рахунком відсутня.

Інформації щодо причини наявності обсягу споживання природного газу за травень 2021 в розмірі 41158,14 куб.м та чи є такий обсяг фактично спожитим чи донарахованим за адресою споживачів; щодо здійснення АТ «Львівгаз» контрольного зняття показників лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 в період 2018-2020 та чи подавалися за вказаний період показники лічильника газу споживачами, на вимогу суду, надано не було.

Доказів про демонтаж лічильника газу відповідачів та передання його на повірку із зазначенням кінцевих показників лічильника спожитого газу з метою проведення перевірки справності такого матеріали справи не місять і таких у судовому засіданні не здобуто.

Позивач, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідачі є споживачами природного газу, який надає ТОВ «Львівгаз збут». Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги, однак відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань та не сплачували вартість спожитого газу, а тому заборгованість за спожитий природний газ становить 332477,05 грн.

За період з лютого 2021 року по січень 2024 року відповідачами жодного разу не було передано фактичного показника лічильника, відтак нарахування за даний період повинно було проводитися розрахунковим методом відповідно до положень визначених абзацом другим п.4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ та п. 5.5. розділу V Типового договору розподілу, на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання такого споживача та його середньорічного об`єму споживання природного газу за останні 12 календарних місяців.

Контрольне зняття показань лічильника газу один раз на шість місяців позивачем не здійснювалося, таке зняття показань було здійснено позивачем лише один раз, в травні 2021 року та зафіксовано обсяг спожитого газу 41158,14 м куб., відтак встановити, за який період виникла заборгованість та який саме обсяг газу спожили відповідачі, ні з позовної заяви, ні з долучених до неї матеріалів доказів встановити неможливо.

Водночас, сторона відповідача, заперечуючи повністю проти позову, покликається на те, що у будинковолодінні АДРЕСА_2 є два лічильника газу та два особових рахунки. Приміщення літньої кухні не використовується відповідачами, оскільки є в аварійному стані, відповідно у ній ніхто не проживає та не може проживати, і не споживає газ. Ні позивач, ні третя особа не звертались до відповідача з повідомленням про необхідність надання доступу для зняття контрольних показників з приладів обліку. Більше того, відповідачі жодного разу не отримували рахунки на оплату за споживання газу за особовим рахунком НОМЕР_1 .

Оператор ГРМ має право здійснювати контрольні зняття показів лічильника природного газу споживача та зобов`язаний не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу (з урахуванням встановленого строку для контрольного огляду вузла обліку) та формувати об`єм розподілу і споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу, з урахуванням його фактичних показань, однак вказані дії позивачем здійсненні не були.

Крім того, тарифи за споживання 1 куб.м газу змінювались, про що зазначено самим позивачем у позовній заяві, однак позивачем не надано жодного доказу відповідно до якого можна б було встановити помісячно об`єми спожитого газу, його тариф та відповідно заборгованість на початок наступного періоду, а відтак і обґрунтованість розміру нарахування.

Окрім цього, позивачем не надано до суду детального розрахунку сум заборгованості,не зазначено початку періоду з якого виникла заборгованість, не зазначено помісячно об`ємів спожитого газу, тарифу діючого станом на місяць нарахування наданих послуг, не додано акту про встановлення газового лічильника із зазначенням початкових показників спожитого газу, у зв`язку з чим неможливо встановити об`єми споживання газу та справність самого газового лічильника.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення заборгованості за послуги газопостачання.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2025 року.

Головуючий суддя С. С. Сас