П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 червня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослоя Г.Г.,

суддів: Джуги С.Д., Мацунича М.В.,

з участю секретаря Ормош О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и л а :

У червні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який мотивував тим, що 09 серпня 2002 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1018 від 09.08.2002 р. Від шлюбу у них народилися двоє синів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує на те, що протягом останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що кожен із них має діаметрально протилежні погляди на сім`ю та шлюб, при цьому відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої та сприятливої морально-психологічної атмосфери. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними неможливі, оскільки вказаний шлюб носить суто формальний характер і його збереження суперечитиме спільним інтересам сторін та інтересам дітей. Враховуючи вищенаведене, просив шлюб, укладений між ним та відповідачкою розірвати.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 листопада 2024 року позов задоволено.

Шлюб, укладений 09.08.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1018, розірвано.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ракущинець А.А., подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що підставою звернення до суду стали тимчасові напружені стосунки , пов`язані із загальним негативним фоном, що виник у зв`язку з тривалим веденням воєнного стану. Тимчасові розлади в сім`ї не можуть бути підставою для розірвання шлюбу. Відповідачка бажає зберегти сім`ю. Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки відповідачка просила суд першої інстанції надати строк для примирення сторін на 6 місяців, однак зазначена заява про надання строку на примирення судом задоволена не була. Суд не дотримав принципу заходів щодо примирення подружжя. Оскільки судовий процес про розірвання шлюбу при наявності дітей носить не формальний характер на суд покладений обов`язок вжити максимальних заходів до збереження сім`ї.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Разом з тим, позивач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, шлюб розірвати, строку на примирення не надавати, оскільки примирюватися з колишньою дружиною не бажає

Колегія суддів, розглянувши справу на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України, у відсутності сторін, які про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції 09 серпня 2002 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №1018 (а.с.5).

Від даного шлюбу у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , який на день звернення з позовом є вже повнолітнім, та малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6-7).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя, який може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Частиною 7 статті 240 ЦПК передбачено, що суд може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічні висновки наведено у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц (провадження № 61-30728св18), від 15.01.2020 у справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19), 03.12.2020 № 456/848/16-ц (провадження N 61-8206св19).

Апеляційний суд враховує, що з часу звернення з позовом 25 червня 2024 року - на час розгляду справи апеляційним судом 05 червня 2025 року пройшов рік, і на цей час сторони не примирилися. Позиція позивача в спорі щодо необхідності припинення шлюбу не змінилася.

За таких обставин, встановивши, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.374,375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: