Справа № 766/6435/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 травня 2025 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) поданої представником за ордером ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) про захист прав споживачів, -

встановив:

27 квітня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, у якому просить:

поновити позивачу строк звернення до суду із позовом;

стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у зв`язку із невиконанням умов Договору №ИК842 від 08.01.2022 року у розмірі 72 290,28 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 53 540,00 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 15 000 грн.;

здійснити розподіл судових витрат.

Відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції позовну заяву та протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2024 року передано судді Булах Є.М. 29.04.2024 року.

Згідно до ч.6 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання(перебування) такої фізичної особи.

За інформацією отриманою судом 01.05.2025 року з УДМС України в Херсонській області, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 02.05.2025 року, відповідач зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання по Херсонській області не значиться.

За інформацією отриманою судом 08.05.2025 року з Департаменту адміністративних послуг Херсонської міської ради, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 09.05.2025 року, відомості стосовно місця проживання відповідача відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 27 ЦПК України та той факт, що позивач до суду із позовом до відповідача звернувся за останнім відомим йому місцем реєстрації відповідача, дана заява підсудна Херсонському міському суду Херсонської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановлено, що заява подана без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ,2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» та станом на 1 січня 2025 року становить 3028 гривні. Отже, за одну вимогу майнового характеру, сума судового збору становить не менше 1 211,20 грн. (3028, 00 х 0.4) та не більше 15 140, 00 грн. (3028, 00 х 5).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, а ціна позову складає 140 830 грн., то сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні даного позову складає 1 408, 30 грн., який позивачем не сплачено.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач посилається на п. 7 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» та ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки спірні правовідносини з відповідачем виникли щодо дотримання умов договору виготовлення, доставки та монтажу меблів.

Відповідно до п. 1.1. договору №ИК842 виконавець зобов`язується виготовити, доставити і виконати монтаж(без підключення до мереж водопостачання, каналізації та електроживлення) згідно з нормативною документацією, узгодженим ескізом і обраними матеріалами та комплектуючими(тип напрямних, ручок і т.п.), кольором меблів, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити меблі(далі Товар) на умовах цього договору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач прямо не вказує на порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення його прав як «споживача». Позивач покликається на ту обставину, що відповідачем не передано меблі у строки визначені договором, а саме 15.02.2022 року.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів.

З системного аналізу положень цих законів вбачається, що Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір про стягнення заборгованості позивач просить на підставі відповідних норм ЦК України, що регулюють правовідносини що виникли при укладенні правочину, а на ЗУ «Про захист прав споживачів» посилається лише в частині сплати судового збору.

Крім того, Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як стягнення заборгованості.

При вирішенні питання, щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі, суду необхідні обґрунтовані доводи або документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, пунктом 4 Постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи саме такий розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Зокрема, позивач повинен викласти обставини та обґрунтувати, чому саме такий розмір моральної шкоди ним заявлений.

Натомість позивачем цих вимог закону не виконано та не обґрунтовано з посиланням на докази розмір моральної шкоди.

Зазначення доказів визначено цивільним процесом як обов`язкова вимога при поданні позовної заяви.

Крім того, стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», в частині відшкодування моральної шкоди, пільг щодо сплати судового збору не передбачає.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, позивачем за викладеними обставинами зазначено про виїзд 22.03.2022 року за межі України у зв`язку із введенням військового стану в Україні з 24.02.2022 року, та не зазначено про обставини можливості відповідачем виконати умови договору у період ведення бойових дій у м. Херсоні та за відсутності позивача на території України.

Не викладено обставин і з приводу можливості застосування ст. 625 ЦК України з урахуванням приписів «Прикінцевих та Перехідних положень» ЦК України.

Також потребує обґрунтованості та конкретизації зміст позовних вимог, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви між сторонами виникли договірні правовідносини, щодо купівлі-продажу меблів, однак вимога заявлена про стягнення заборгованості без конкретизації змісту заборгованості, з якого періоду така заборгованість виникла та її складових із посиланням на умови договору, щодо відповідальності, яка наступає у разі невиконання умов договору, або норми права, які регулюють виниклі правовідносини між сторонами.

Крім того, всупереч приписам ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви та чи здійснювались вони.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

З огляду на викладене позивачу необхідно надати докази, які дають можливість встановити природу виниклих між сторонами правовідносин та порушення відповідачем їх прав саме як споживачів у розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», або надати докази сплати судового збору, у розмірі встановленому ЗУ «Про судовий збір».

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Керуючись ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) поданої представником за ордером ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місце реєстрації зазначене позивачем як останнє відоме: АДРЕСА_3 ) про захист прав споживачів залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу/представнику.

Надати позивачу/представнику строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Булах