№ провадження 2/646/114/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.06.25 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Григоренко І.Б.,
Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, а саме: на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті чоловіка ОСОБА_3 . В обґрунтування позову зазначила, що 12.04.1985 р. ОСОБА_3 уклав шлюб з відповідачкою. За час шлюбу подружжям 07.12.2001 р. придбано квартиру за вищезазначеною адресою. Відповідно до ст. 22 КпШС України, який діяв на момент укладання договору, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. 19.01.2016 р. між ОСОБА_3 та відповідачкою шлюб розірвано. 23.08.2017 р. між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб. Чоловіком за власним волевиявленням складено заповіт від 19.11.2019 р., згідно якого усе своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось та на яке він матиме право заповів позивачці. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, однак відповідач в категоричній формі відмовляється визнавати одну другу права власності позивачки на спірну квартиру.
Ухвалою суду від 30.12.2024 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 04.03.2025 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористалась.
За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до повідомлення Балаклійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.12.2024 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Балаклійської районної ради депутатів трудящихся Харківської області, актовий запис № 82 від 12.04.1985 р. Шлюб розірваний на підставі актового запису про розірвання шлюбу № 2 від 19.01.2016 р., складений Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Харківській області.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23.08.2017 р. Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, між позивачкою та ОСОБА_3 зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 129.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції12.10.2024 р., ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 12.10.2024 р. складено відповідний актовий запис № 515.
За договором купівлі-продажу АЕІ № 215498 від 07.12.2001 р. ОСОБА_4 продав, а відповідачка купила квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
З заповіту від 19.11.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1769, убачається, що ОСОБА_3 усе своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось та на яке він матиме право заповідає ОСОБА_1 .
Згідно відповіді приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області від 02.12.2024 р. відсутні підстави для включення квартири за адресою АДРЕСА_1 до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , оскільки право власності на вищевказану квартиру на ім`я померлого не зареєстровано.
Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1260-1265 цього Кодексу.
З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для його оформлення у нотаріальному порядку.
Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким усе своє майно та майнові права, що будуть належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось та на яке він матиме право заповідає ОСОБА_1 , але згідно відповіді приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області від 02.12.2024 р. квартира за адресою АДРЕСА_1 до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 не може бути включено, оскільки право власності на вищевказану квартиру на ім`я померлого не зареєстровано.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивачка просить визнати право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 , але матеріали справи не містять відомостей про належність на праві власності померлому ОСОБА_3 спірного майна, зазначена квартира не визнавалась спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
На момент розгляду справи судом не встановлено порушеного права позивачки, яке б підлягало захисту у судовому порядку відповідно до статті 392 ЦК України.
В зв`язку з наведеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачки про визнання права власності в порядку спадкування квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки нею не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування позову.
Керуючись ст. ст. 321, 392 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280 ЦПК України,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Повний текст рішення складено 19.06.2025 р.
Відомості щодо учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Суддя: Т.М. Янцовська