ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

м. Черкаси

Справа № 705/3486/24
Провадження № 22-ц/821/1051/25
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,

секретаря - Широкової Г. К.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання шлюбу недійсним та скасування актового запису, у складі: головуючого судді, Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання шлюбу недійсним та скасування актового запису.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Самородовою О. П. 08.01.2025 було подано заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування по вищевказаній цивільній справі.

Клопотання мотивовано тим, що запитувана інформація має доказове значення, оскільки стосується предмету доказування у даній справі та витребовується з метою встановлення факту відсутності вільної згоди ОСОБА_3 на реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4 , та можливості підписання ним документів, на підставі яких було зареєстровано шлюб.

Просить витребувати: в Уманського відділу реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області ЦМЮ (м. Київ) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 750 про шлюб, який зареєстрований 17.08.2022 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; з в/ч НОМЕР_1 інформацію про те, чи знаходився військовослужбовець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в військовій частині, копію заяви військовослужбовця ОСОБА_3 про бажання зареєструвати шлюб з ОСОБА_4 , та докази надсилання такої заяви командиром до відділу ДРАЦС.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Самородової О. П. про забезпечення доказів шляхом їх витребування у даній справі задоволено частково.

Забезпечено докази шляхом витребування з Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису № 750, про шлюб, який зареєстрований 17.08.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Встановлено п`ятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для виконання даного доручення.

Роз`яснено, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала мотивована тим, що у заяві про забезпечення доказу заявник зобов`язаний зазначити конкретний доказ, який він подає чи має намір подати, і подання якого стане неможливим чи утрудненим, якщо доказ не забезпечити, або якщо засіб доказування може бути втрачений у разі незабезпечення доказу. Крім того, заявник повинен вказати підставу або сукупність підстав, передбачених в частині 1 ст. 116 ЦПК України, які роблять необхідним забезпечення доказу.

В поданій до суду заяві про забезпечення доказів представником позивача не обґрунтовано та не доведено, що у в/ч НОМЕР_1 знаходиться такий доказ, а саме заява військовослужбовця ОСОБА_3 про бажання зареєструвати шлюб, та не обґрунтовано, яке доказове значення для вирішення справи має наявність чи відсутність вказаної інформації.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, просила її скасувати в частині відмови у витребуванні інформації з в/ч НОМЕР_1 про те, чи знаходився військовослужбовець ОСОБА_3 , 17.08.2022 в військовій частині, копію заяви військовослужбовця ОСОБА_3 про бажання зареєструвати шлюб з ОСОБА_4 та докази надсилання такої заяви командиром до відділу ДРАЦС.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що докази, у витребуванні яких суд першої інстанції відмовив, є важливими для розгляду справи вцілому, оскільки від наявності цих документів залежить доцільність подальшого розгляду позовної заяви.

Зазначає, що в Україні діє Воєнний стан і кожної миті існує загроза знищення запитуваних доказів, оскільки вони знаходяться у військовій частині та можуть бути втрачені взагалі. Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберігати ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Інші учасники справи у визначений ухвалою суду строк, не скористалися процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у ч. 1, ч. 2 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Нормою ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст. 116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.

Разом з тим, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (ст. ст. 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`зку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Як убачається з матеріалів справи, представник позивача просив витребувати докази саме у порядку їх забезпечення, за подання вказаної заяви сплачено судовий збір.

Наведене свідчить, що до підстав витребування доказів у такому випадку мають застосовуватися норми ст. ст. 116-117 ЦПК, а не ст. 84 ЦПК України.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 наголошує на тому, що зазначені нею в клопотанні документи та можуть бути втрачені взагалі, а процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберігати ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, що не врахував суд першої інстанції.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом їх витребування, судом встановлено, що ОСОБА_1 не доведено та не надано жодного обґрунтування необхідності забезпечення доказів у запропонований заявником спосіб, зокрема, у зв`язку із тим, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують, натомість містять обґрунтування, які не зазначались в заяві поданій до суду першої інстанції та відповідно не були предметом дослідження суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена без порушень норм процесуального права.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для скасування ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення доказів є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Тест постанови складено 25 червня 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

Т. Л. Фетісова