Дата документу 12.06.2025Справа № 554/1898/25
Провадження № 2/554/2277/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Сініцина Е.М.,

за участю секретаря Кувіти М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором позики №6445382 від 10.11.2023 року, що укладений між відповідачем та ТОВ «МАНІФОЮ», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу № 13-06/2024 від 13.06.2024 року, у розмірі 66 791,94 грн., з яких 21 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 45 791,94 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, а також стягнути судові витрати у вигляду судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження.

28 квітня 2025 року, згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», назву Октябрського районного суду м. Полтави було змінено на «Шевченківський районний суд міста Полтави».

Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, направив до суду відзив, в якому зазначив, що вважає подану позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки наданий позивачем Кредитний договір від 10.11.2023 року № 6445382, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ним, не містить підписів сторін договору. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, а Кредитний договір від 10.11.2023 року № 6445382 не містить обов`язкових реквізитів електронного документа, оскільки неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Вказує, що позивачем не надано належних доказів перерахування йому певної суми, оскільки відсутні первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також неналежним доказом є Лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», оскільки відсутня будь яка інформація щодо особи відповідача, як то ПІБ відповідача, його ІПН, відсутнє призначення платежу: на виконання договору від 10.11.2023 року № 6445382. Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовувався відповідачем матеріали справи не містять. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання відповідачем коштів від ТОВ «Маніфою».

Щодо відступлення права вимоги звертає увагу суду на наступне: у договорі факторингу № 13-06/2024 від 13.06.2024 року жодним чином не зазначається будь яка інформація, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші дані. Як «доказ» такого відступлення, позивачем було направлено до суду витяг з реєстру боржників. Наданий позивачем «витяг з реєстру» не містить підпису осіб, що уклали договір факторингу, такий витяг виготовлено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, а тому останній міг зазначити будь яку інформацію, на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, вважає, що такий витяг не може бути належним та допустимим доказом, а тому позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за договором від 10.11.2023 року № 6445382.

У відповідь на відзив, позивач надіслав до суду письмові пояснення, в яких вказали, що вважають аргументи у відзиві на позовну заяву Відповідача безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за невиконане зобов`язання за договором позики.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 укладено договір позики від 10.11.2023 року №6445382, за умовами якого кредитор зобов`язався видати кредит у сумі 21 000,00 грн., а позичальник повернути гроші з нарахованими відсотками, що підтверджується копіями договору позики №6445382 від 10.11.2023 року з додатками, що підписаний сторонами в електронній формі електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Довідкою про ідентифікацію підтверджується номер телефону позичальника, те, що ідентифікатор введено 10.11.2023 року, тобто в день укладання Договору позики, одноразовий ідентифікатор d42488, який відповідає підписаному в Договорі позики від 10.11.2023 року №6445382.

Більш того, ОСОБА_1 09 грудня 2023 року підписував електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаткову угоду №1, а 06 січня 2024 року Додаткову угоду №2, разом з Розрахунками до угод.

Суд вважає, що надані позивачем докази повністю доводять обґрунтованість обставин, що вказані позивачем про виникнення фінансових правовідносин між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 10.11.2023 року, тому посилання відповідача про відсутність підписів сторін договору та обов`язкових реквізитів електронного документа, спростоване в судовому засіданні.

ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі 21 000,00 гривень, що встановлений договором і підтверджено Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.01.2025 року № 2782_36 стосовно перерахування 10.11.2023 року коштів на суму 21000,00 гривень на карту НОМЕР_2 , яка вказана самим позичальником ОСОБА_1 в п.2.5 Договору позики.

Також суд вважає, що пізніше підписані ОСОБА_1 . Додаткові угоди №1 від 09 грудня 2023 року та Додаткова угода №2 від 06 січня 2024 року, підтверджують, отримання позичальником коштів у розмірі 21 000,00 гривень.

Посилання відповідача, що позивачем не надано належних доказів перерахування йому певної суми, оскільки відсутні первинні документи, в Листі ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відсутня будь яка інформація щодо особи відповідача, як то ПІБ відповідача, його ІПН, відсутнє призначення платежу, є необґрунтованим, оскільки сукупність наданих позивачем доказів доводять обґрунтованість позовних вимог.

Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість станом на дату 26.03.2024 року у розмірі 66 791,94 грн., з яких 21 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 45 791,94 грн. прострочена заборгованість за відсотками, що підтверджено Розрахунком заборгованості за вказаним договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості..

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.06.2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-06/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 , згідно Витягу з реєстру божників до Договору факторингу № 13-06/2024 від 13.06.2024 року, у розмірі 66 791,94 гривень.

Суд вважає, що до позивача перейшло право первісного кредитора у розмірі 66 791,94 гривень, який існував саме у такому розмірі на день переходу права вимоги.

Доводи відповідача, з приводу відсутності підписів сторін, що уклали договір факторингу та на «витягу з реєстру боржників» не відповідають дійсності та спростовані поданими позивачем вищевказаними доказами.

На підставі встановлених даних, суд дійшов висновку, що відповідач та ТОВ «Маніфою» 10.11.2023 року уклали договір позики №6445382, фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі передбаченому у договорі у повному обсязі, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість станом на 26.03.2024 року за Договором позики, яка дорівнює 66 791,94 грн., з яких 21 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 45 791,94 грн. прострочена заборгованість за відсотками, право вимоги за якою перейшло до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за Договором факторингу № 13-06/2024від 13.06.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 за Договором позики № 6445382 від 10.11.2023 року підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України.

Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 611, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 76, 80, 81, 89, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за договором позики №6445382 від 10.11.2023 рокуу загальному розмірі 66 791,94 грн., з яких 21 000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 45 791,94 гривень прострочена заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» суму коштів витрачених на оплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, код в .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Е.М. Сініцин.