Справа №751/1269/25
Провадження №2/751/823/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2025 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Діденко А.О.
при секретарі Соколовський В.В.
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»,
представник позивача Городніщева Єлизавета Олегівна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Встановив:
І. Стислий виклад позиції позивача
ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 45 497,69 грн, а також понесених судових витрат.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 03 березня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
31.03.2025 розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників.
09.05.2025 розгляд справи відкладався у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті з розгляду невідкладних слідчих дій.
У судове засідання представник позивача не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому порядку. Від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, зокрема шляхом направлення повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
З урахуванням вищевикладеного судом 06.06.2025 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
14 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4386642, відповідно до якого сума кредиту складає 5 000,00 грн, строк кредиту 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів, стандартна процента ставка становить 2,5% в день, а знижена 0,01% у разі виконання умов для отримання індивідуальної знижки; кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 ; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (а.с.25-35).
Вказаний кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток.
До вказаного договору додані Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.66-73), з якими відповідач ознайомився на вебсайті та погодився, а також які зобов`язався неухильно дотримуватись, про що вказано в пункті 9.9 договору.
Невід`ємними частинами цього договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.35зв) та паспорт споживчого кредиту (а.с.38-40), які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором та відповідно до яких загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 48 750,00 грн. Також у паспорті споживчого кредиту міститься інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту.
У той же день 14.02.2024 на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 були перераховані грошові кошти в сумі 5 000,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», з яким у ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів (а.с.19, 78-82), та інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про переказ на карту ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000,00 грн (а.с.115).
З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна» за період з 14.02.2024 до 25.10.2024, вбачається, що заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором №4386642 від 14.02.2024 складає 36 247,69 грн, з яких 4 999,99 грн тіло кредиту, 28 747,70 грн проценти за користування; при цьому проценти до 09.03.2024 нараховувались за зниженою процентною ставкою 0,01%, а з 10.03.2024 за стандартною процентною ставкою 2,5%; штрафні санкції 2 500 грн; відповідач жодного разу не здійснював оплату основного боргу та процентів (а.с.43-48).
Надалі 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №4386642 в сумі 36 247,69 грн (а.с.16, 86-95).
ТОВ «Лінеура Україна» 28.10.2024 направило на вказаний відповідачем у кредитному договорі номер телефону повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.41).
25 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», що підтверджується копією рішення №251124/1 єдиного учасника (а.с.75).
ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кредитний договір укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, у зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не надав відзиву із запереченнями щодо заявленого позову. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором грошових коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі відповідач не заперечував. Також відповідач не надав будь-яких аргументів і доказів на спростовування позовних вимог та не поставив під сумнів надані позивачем докази щодо розміру заборгованості за кредитним договором.
Крім того, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник ОСОБА_1 належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора.
Водночас суд не може погодитися із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором у частині нарахованих процентів з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Статтю 8 вказаного Закону доповнено частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023.
У пункті 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-IX від 22.11.2023 зазначено, що дія пункту 5 (зокрема щодо доповнення статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5) розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що строк дії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4386642 від 14.02.2024 закінчується 29.01.2025, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, то положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» розповсюджуються на спірні правовідносини.
При цьому в пункті 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» установлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Враховуючи зазначену норма закону, з 24.12.2023 до 21.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5 %, а з 22.04.2024 до 19.08.2024 не може перевищувати 1,5 %.
З матеріалів справи вбачається, що з 14.02.2024 до 09.03.2024 включно проценти нараховувались за процентною ставкою 0,01%, з 10.03.2024 до 25.10.2024 включно проценти нараховувались за процентною ставкою 2,5% та їх розмір станом на 25.10.2024 складав 36 260,20 грн (а.с.43). Надалі проценти нараховувались за процентною ставкою 2,5%. Проте з 22.04.2024 в силу положень ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,5%, а з 20.08.2024 не може перевищувати 1%, у зв`язку з чим продовження нарахування відповідачу процентів до дати завершення строку кредитування, тобто до 25.10.2024, за ставкою 2,5% суперечить закону та є неправомірним.
За таких обставин розмір процентів за користування кредитом підлягає перерахунку таким чином:
- за період з 14.02.2024 до 21.04.2024 за наведеним позивачем та перевіреним судом розрахунком процентів від залишку фактичної заборгованості за кредитом, що складає 5 374,57 грн;
- за період з 22.04.2024 до 19.08.2024 за процентною ставкою 1,5% у день від залишку фактичної заборгованості за кредитом, що складає 8 999,98 грн (4 999,99х1,5%х120 днів);
- за період з 20.08.2024 до 25.10.2024 за процентною ставкою 1% у день залишку фактичної заборгованості за кредитом, що складає 3 349,99 грн. (4 999,99х1%х67 днів);
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за процентами нарахованими первісним кредитором становить 17 724,54 грн.
Розмір процентів за користування кредитом за період з 26.10.2024 до 27.01.2025 за процентною ставкою 1% у день залишку фактичної заборгованості за кредитом, що складає 4 699,99 грн. (4 999,99х1%х94 днів), а тому заборгованість відповідача перед позивачем за процентами нарахованими позивачем становить 4 699,99 грн.
Враховуючи вищезазначене, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №4386642 від 14.02.2024 в сумі 27 424,52 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4 999,99 грн, заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором 17 724,54 грн., заборгованості за нарахованими процентами позивачем 4 699,99 грн.
Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають задоволенню частково.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн (а.с.109), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 460,14 грн (2 422,40 х 27 424,52 / 45 497,69).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Городніщевою Є.О. на підставі заявки на виконання доручення №6507 (а.с.21-22), ордеру (а.с.37) та договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.84-85).
Позивач узгодив оплату на користь адвоката 10 000,00 грн за надання правової допомоги, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 6507 від 27.01.2025 (а.с.57).
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до акту оплата здійснюється протягом 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Суд, з урахуванням часткового задоволення позову, ціни позову, незначної складності справи про стягнення кредитної заборгованості, яка є малозначною, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт (адвокат участі в судовому засіданні не приймав, а з процесуальних документів по суті справи склав лише позовну заяву), часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (0,5 години зустрічі для надання консультації, 0,5 години аналізу законодавства, 1 година письмової консультації, 2 години представництва клієнта, тоді як участі в судових засіданнях адвокат не приймав, є надмірними для справи незначної складності), враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг. Зокрема, враховуючи типовий характер даної справи, на думку суду не є раціональним надання юридичної послуги у виді усної консультації тривалістю 0,5 години та письмової консультації тривалістю 1 година, аналізу законодавства та судової практики тривалістю 0,5 години, а з інших документів адвокат склав лише клопотання про витребування доказів, що є співмірним із часовими витратами обсягом 1 година. Також дві години представництва клієнта в судових засідання не відповідають дійсності, оскільки, як вже відзначалось, участі в них адвокат не приймав.
При вирішенні цього питання суд враховує загальні принципи цивільного законодавства, якими, серед інших, є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 3 ЦК України), а також принципи цивільного процесу, якими є верховенство права, тобто імперативний правовий принцип, який серед іншого захищає сферу особистих майнових прав особи від непропорційного втручання, а також принципи пропорційності цивільного судочинства та змагальності сторін (ст. 10, 11 та 12 ЦПК України відповідно).
Наведене вище є підставою для визначення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 280-288, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054, Прикінцевими та Перехідними положеннями ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором №4386642 від 14.02.2024 в сумі 27 424 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири) грн 52 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 4 999,99 грн, заборгованості за нарахованими процентами первісним кредитором 17 724,54 грн., заборгованості за нарахованими процентами позивачем 4 699,99 грн.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судові витрати у розмірі 1 460,14 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 6 460 (шість тисяч чотириста шістдесят) грн 14 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Суддя А.О. Діденко