Провадження №4-с/389/1/25
Ухвала

іменем України

05 червня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернявської І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду міста Знам`янка Кіровоградської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пісарева Олега Миколайовича та зобов`язання вчинити певні дії,

зв участю: представника скаржника адвоката Брижицької В.В., заінтересованої особи стягувача ОСОБА_2 ,

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Брижицька В.В., звернуся до суду зі скаргою, в якій просив скасувати постанову державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пісарева О.М. від 27.03.2025, винесену у виконавчому провадженні №33997727; обчислити розмір заборгованості за аліментами відповідно до положень ч.3 ст.195 СК України

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. В провадженні державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пісарева О.М. перебуває виконавче провадження №33997727, відкрите 25.08.2012 з примусового виконання виконавчого листа №2-1217, виданого 28.10.2009 Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області. Наразі він перебуває у складі Збройних сил України та бере участь у бойових діях. Його дружина (представник за довіреністю) Куценко Ю.О. звернулася до виконавчої служби для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з яких їй стало відомо, що на ОСОБА_1 державним виконавцем накладено штраф, у зв`язку з наявністю у нього заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 107 321 грн 98 коп. Вказує, що копію оскаржуваної постанови, розрахунок заборгованості він не отримував. Жодних викликів від державного виконавця на його адресу також не надходило. З розміром заборгованості він не погоджується, оскільки вважає, що вона утворилася не з його вини, а через порушення державним виконавцем вимог законодавства. Вважає, що при здійсненні розрахунку виконавцем враховано його загальний дохід, що включають в себе одноразові додаткові види грошового забезпечення військовослужбовця, з яких у період з 01.03.2022 до 01.07.2022, аліменти не мали відраховуватися. Вказує, що він не знав про наявність у нього заборгованості та вважав, що аліменти він сплачує, оскільки сам повідомив виконавця про проходження ним військової служби. Вважає, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів невиконання ним рішення суду, а дії державного виконавця є неправомірними. З огляду на викладене, він звернувся до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Брижицька В.В. вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в скарзі. Крім того зазначила, що ОСОБА_1 не заперечує факт наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів, однак він вважає, що його дії жодним чином не вплинули на її виникнення. Вказана заборгованість утворилася, у зв`язку з не виконанням ВЧ НОМЕР_1 свого обов`язку з відрахування аліментів, а також у зв`язку з тим, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, спрямованих на контроль за виконанням рішення суду саме вказаною військової частиною.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона неодноразово зверталася до виконавчої служби, однак жодного разу відповіді на свої звернення вона не отримувала. Наразі, вона отримує аліменти, які нараховуються їй АТ «Українська залізниця» та військовою частиною, де заразримувала.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та матеріали виконавчого провадження №33997727, дійшов наступного висновку.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27.10.2009, винесеного у справі 2-1217/09, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ..

На виконання вказаного рішення суду, постановою державного виконавця від 25.08.2012 відкрито виконавче провадження №33997727.

Згідно зі звітом, наданим службою вагонного господарства виробничого підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка» №298 від 23.02.2022 у період з серпня 2012 року по січень 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 підприємством перераховувалися аліменти на утримання дитини.

Так, своєю заявою ОСОБА_1 10.05.2022 повідомив державного виконавця про проходження ним служби у ВЧ НОМЕР_1 та просив відраховувати аліменти з заробітної плати, отриманої у вказаній військовій частині.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.05.2022, винесену у виконавчому провадженні №33997727, звернуто стягнення на дохід боржника, який він отримує у ВЧ НОМЕР_1 . Доказів направлення вказаної постанови до ВЧ НОМЕР_1 , матеріали виконавчого провадження не містять.

Надалі, 01.08.2022 за вих.№22314 державним виконавцем направлено вимогу виконавця до ВЧ НОМЕР_1 , якою вимагав надати у 3-денний строк вичерпну інформацію про виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, надавши звіт про здійснення відрахування та виплати з заробітної плати ОСОБА_1 за період з січня 2022 року по серпень 2022 року. Доказів направлення вимоги та її отримання ВЧ НОМЕР_1 , матеріали виконавчого провадження не містять, так само відповідно і звіту шодо відрахування аліментів.

Стягувачем у виконавчому провадженні №33997727 ОСОБА_3 , 12.08.2022 подано скаргу на бездіяльність державного виконавця. За результатами проведення перевірки начальником Знам`янського відділу державної виконавчої служби, визнано дії державного виконавця у виконавчому провадженні №33997727 такими, що вчиненні з порушенням ст.ст.13, 18, 48, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язано останнього вжити заходи для повного, своєчасного, фактичного виконання рішення суду у строки, визначені законодавством.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.08.2022, винесену у виконавчому провадженні №33997727, звернуто стягнення на дохід боржника, який він отримує у ВЧ НОМЕР_1 . Доказів отримання вказаної постанови до ВЧ НОМЕР_1 , матеріали виконавчого провадження не місять.

Вимогою виконавця №27458 від 20.10.2022 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 надати у триденний строк вичерпну інформацію про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 , надавши звіт про здійснені відрахування та виплати за період з лютого 2022 року по дату надходження вимоги.

Надалі, боржником у виконавчому провадженні ОСОБА_1 , 02.05.2023 надано державному виконавцю рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.03.2023, винесене у справі ЄУН 389/67/23 (Провадження №2/389/12/23), яким зменшено розмір аліментів, що стягуються за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2009 року у справі №2-1217/09 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 із 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Так, 20.03.2025, державним виконавцем здійснено запит до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якого, виконавцем отримано інформацію про доходи ОСОБА_1 за період з І кварталу 2022 року по ІУ квартал 2024 рік включно.

На підставі отриманої інформації державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 (з усіх видів доходів, крім доходу з РФ «Одеська Залізниця») у виконавчому провадженні №33997727, сума якого за період з березня 2023 року по лютий 2025 рік складає 107 321 грн 98 коп.

Постановами державного виконавця від 20.03.2025 державним виконавцем встановлено стосовно ОСОБА_1 тимчасові обмеження, передбачені ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема обмежено ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Постановою державного виконавця від 27.03.2025, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 30% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 32 196 грн 59 коп. Докази отримання вказаної постанови ОСОБА_1 матеріали виконавчого провадження не містять.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Положеннями ч.6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів, зокрема, за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Організація здійснення примусового виконання рішення здійснюється на підставі Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802.

Пунктом 4 глави Х Інструкції передбачено, що контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою, в тому числі за заявою стягувача шляхом перевірки правильності та своєчасності відрахувань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, про що складається відповідний акт.

Згідно з пунктами 8, 9 глави Х Інструкції за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження

Відповідно до пункту 4 розділу XVII Інструкції, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

З наведених законодавчих норм вбачається, що саме на державного виконавця покладено обов`язок здійснювати щомісячний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів та повідомляти про такий розрахунок стягувача та боржника.

Нормами чинного законодавства не встановлено прямого обов`язку боржника повідомляти державного виконавця про сплату аліментів, оскільки саме державний виконавець повинен встановити розмір заборгованості.

Надання документів про сплату аліментів є правом, а не обов`язком боржника і таке право кореспондує обов`язку державного виконавця повідомляти боржника про розмір заборгованості.

Всупереч наведеному, державний виконавець жодного разу не повідомляв скаржника про наявність заборгованості по аліментах.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №33997727, ОСОБА_1 не ухилявся від сплати аліментів, а навпаки повідомляв державного виконавця про призов його на військову службу та просив відраховувати аліменти з отриманого у військовій частині доходу.

Крім того, в період з 20.10.2022 (день направлення вимоги виконавця до ВЧ НОМЕР_1 ) по 20.03.2025 (день здійснення запиту до Державної податкової служби України щодо доходів скаржника) державним виконавцем не здійснювалось жодних дій, спрямованих на своєчасне виконання рішення суду про стягнення аліментів, окрім направлення вимог до ВЧДР-7 щодо надання звітів про здійсненні виплати.

Як вбачається з відповіді Державної податкової служби України, ОСОБА_1 , в період з І кварталу 2022 року по ІУ квартал 2024 рік включно, отримував доходи (окрім ВЧ НОМЕР_1 та РФ «Одеська Залізниця») зокрема від Центрального національного технічного університету та ПАТт «Дзвін». При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять постанов державного виконавця про звернення стягнення на вказані доходи ОСОБА_1 , які також враховані в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Суд враховує правову позицію висловлену Верховним Судом в Постанові від 14.12.2021 у справі № 2610/27695/2012 за змістом якої, якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини боржника, а з вини державного виконавця, який неправильно визначив розмір аліментів та базу їх стягнення, то постанова державного виконавця про накладення штрафу не може вважатися справедливою.

З огляду на викладене, оскільки державним виконавцем належним чином протягом більш ніж двох років не здійснювався належний контроль за виконанням рішення суду в частині стягнення аліментів, а саме здійснення перерахування ВЧ НОМЕР_1 аліментів на рахунок ОСОБА_2 з заробітної плати ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 утворилася не з його вини, а саме через бездіяльність державного виконавця при здійсненні примусового виконання виконавчого листа №2-1217.

Щодо вимоги про здійснення обчислення розміру заборгованості за аліментами в порядку ч.3 ст.195 СК України, суд зазначає наступне.

Положеннями ч.1, 3 ст.195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Як встановлено в ході розгляду справи між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, а тому правових підстав для здійснення судом обчислення заборгованості по аліментам не має.

З огляду на викладене, скарга у цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку, визначеного для звернення до суду зі скаргою, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Частиною 1 ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та матеріалів виконавчого провадження, копію оскаржуваної постанови представником ОСОБА_1 отримано лише 16.05.2025, доказів на спростування вказаного державним виконавцем суду не надано, суд дійшов висновку, що дана скарга подана в межах строку, встановленого ч.1 ст.449 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.260, 261, 447-451 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пісарева Олега Миколайовича. Від 27.03.2025, винесену у виконавчому провадженні №33997727, про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 32196 грн 59 коп.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Повна ухвала суду складена 23.06.2025.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва