Провадження 2/465/644/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі головуючого судді Ванівського Ю.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в м. Львові позовну заяву Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги,-

В С Т А Н О В И В:

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на наступні обставини. Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачами послуг з теплопостачання. Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником). З 01.12.2021 року з відповідачами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води. Однак, відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 утворилась заборгованість у розмірі 7 414,75 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 4 714,53 грн., інфляційні втрати 83,72 грн., 3% річних 21,25 грн., пені 142,54 грн. за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 2 341,87 грн., інфляційні втрати 48,84 грн., 3% річних 9,04 грн., пені 52,96 грн. Зазначає, що 04.07.2024 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Франківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ №465/4593/24 про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, за період з 01.12.2021 по 31.03.2024, а також 302,80 грн. судового збору. Проте, 01.10.2024 року Франківський районний суд м.Львова ухвалою скасував вказаний судовий наказ, та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися дол суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 29.01.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Зарембою О.В. 19.02.2025 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з 2006 року кв. АДРЕСА_2 є відключеною від мереж централізованого опалення, так як в квартирі встановлене індивідуальне опалення, підставою слугувало також рішення виконавчого комітету ЛМР від 16.12.2005 року №1400, Акт ЛКП «Сонячне» від 07.12.2006 року та АКТ від 18.06.2006 міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГВП. Аналогічно це стосується і гарячого водопостачання, про що свідчить АКТ №1586 від 19.06.2024, АКТ 214646 від 13.05.2024 про розпломбування вузла розподільного обліку. Зокрема ще одною підставою до відключення мереж центрального теплопостачання стало, неякісні послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго», про що було складено АКТ від 13 березня 2005 року за вх. №33 від мешканців будинку, що опалення квартир не відповідало санітарним нормам, аналогічна заява до ЛКП «Сонячне» від 20.01.2005 року, а батареї у під`їзді взагалі не функціонують. Розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. Вимоги позивача про стягнення з відповідачів суми інфляційних витрат, 3% річних та пені, не підлягають задоволенню, з огляду на похідний характер цих вимог з вимогою про стягнення суми основного боргу. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача 07.03.2025 року подано відповідь на відзив, в якій вказує, що позивач не заперечує той факт, що відповідачі відключені від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання і не проводить нарахування по цих складових тарифу. Споживачу нараховуються лише витрати на опалення місць загального користування, на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та постачання гарячої води, а також плата за абонентське обслуговування. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити в повному обсязі.

17.03.2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Зарембою О.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає про те, що відключення від мереж центрального теплопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться на останньому поверсі відбулось на підставі рішення міжвідомчої комісії ЛМР, додатку затвердженого рішенням виконкому від 16.12.2005 №1400, у якому у п.п. 2.2.3 зазначено:- у квартирах, розташованих на останньому поверсі будинку теплопостачання якого здійснюється від системи централізованого опалення будинку, шляхом влаштування опалювальних приладів з відведенням продуктів згорання здійснюється через зовнішню стіну будинку. Отже твердження позивача, щодо того, що відповідачі всерівно мають оплачувати за місця загального користування та допоміжні приміщення є хибним та недопустимим, так як у квартирі АДРЕСА_3 тепло виробляється безпосередньо у помешканні і тепловитрати мінімальні. Зокрема ще одною підставою до відключення мереж центрального теплопостачання стало, неякісні послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго», про що було складено АКТ від 13 березня 2005 року за вх №33 від мешканців будинку, що опалення квартир не відповідало санітарним нормам, аналогічна заява до ЛКП «Сонячне» від 20.01.2005 року, а батареї у під`їзді взагалі не функціонують. На підставі чого власниками квартири АДРЕСА_2 01.02.2025 було скеровано звернення Голові комітету ВРУ з питань енергетики ЖКГ п. ОСОБА_4 , про те що ніяких обігрівальних приладів на сходові клітці не потрібні, а потрібно інші ефективнішні заходи і справедлива методика розподілу комунальних послуг між споживачами. Аналогічне звернення скероване 07.02.2025 Керуючому справами виконкому ЛМР п. ОСОБА_5 , а саме в даному зверненні йде мова про комісійне обстеження та проведення на місці обстеження внутрішньобудинкової системиопалення і ГВП, площі квартир які обігріваються, а також вияснити яким теплом обігрівається у будинку МЗК та допоміжні приміщення. Після чого провести справедливий розрахунок. Розрахунки заборгованості, подані ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування такої, не містять показників загальнобудинкового лічильника опалення та лічильника обліку гарячої води, містять вибіркові, часткові дані, необхідні до зазначення у такого роду актах. Просить відмовити у задоволення позову.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з ч.1, 2 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81ЦПК України визначено,що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про склад сімї і прописки №11 від 21.11.2024 року, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Згідно наданих представником позивача розрахунку заборгованості за абонентські послуги за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 у відповідачів утворилась заборгованість у розмірі 7 414,75 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 4 714,53 грн., інфляційні втрати 83,72 грн., 3% річних 21,25 грн., пені 142,54 грн. за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 2 341,87 грн., інфляційні втрати 48,84 грн., 3% річних 9,04 грн., пені 52,96 грн.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1400 від 16.12.2005 року затверджено Порядок влаштування автономних систем теплопостачання у житлових будинках, окремих квартирах і спорудах громадсько промислового призначення з відключенням їх від систем централізованого теплозабезпечення, в якому визначено, що для отримання дозволу на влаштування автономної системи теплопостачання в окремій квартирі або приміщенні та відключення їх від системи централізованого теплозабезпечення Замовник звертається у міжвідомчу комісію району для отримання висновків, які надаються на підставі висновків балансоутримувача будинку та підприємства, яке здійснюється теплопостачання цього об`єкта, а також попередніх проектних пропозицій на влаштування автономної системи опалення.

Згідно розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №914 від 23.05.2006 року, вирішено здійснити відключення квартири АДРЕСА_2 від системи централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно з технічними умовами ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 03.05.2006 №01-154.

ОСОБА_8 зверталась до голови комітету Верховної Ради України з питань енергетики та ЖКГ щодо необхідності звернення уваги щодо нарахування ЛМКП «Львівтеплоенерго» оплати за послуги, якими вони не користуються, так як не являються їхнім споживачем.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація.

За змістом ст.ст.12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення.

Згідно з ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

На виконання положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, а постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 затверджені Правила надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, в які внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1023.

Зміни, що були внесені до Правил №830 та Правил №1182, набули чинності з 01.10.2021.

А тому з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання.

Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua.

Відповідно до п.6 Правил №830, за індивідуальним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.

Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії також передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку.

Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати втрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Також згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Стаття 10 вказаного Закону визначає порядок розподілу обсягів комунальних послуг між споживачами. Зокрема відповідно до частин 1-2 даної статті у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Згідно з ст. п.6. ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року - споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонуваннявнутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» також визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку; ч. 1 ст. 5 спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» всановлені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 3) використовувати спільне майно багатоквартирного будинку за призначенням; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 7) відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку; 8) додержуватися чистоти в місцях загального користування і тиші згідно з вимогами законодавства; 9) забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. А відповідно до п. 2 ст. 12 цього Закону витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Таким чином система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна.

Порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Зокрема, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 10 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, а саме: Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 №315 (далі - Методика №315).

Відповідно до розділу II Методики №315 загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Згідно з п. 2 розділу І Методики №315 загальнобудинкові потреби опалення - це витрати на опалення МЗК та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо- будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачено розділом IV Методики №315.

Відповідно до п. 8 розділу IV Методики №315 у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку:для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %;для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %;для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Пункт 12 розділу IV Методики №315 передбачає, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Водночас, у п. 11 розділу IV Методики №315 визначено: якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у МЗК та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Методика №315 не передбачає обов`язкового встановлення спеціальних нагрівальних приладів у МЗК. Більше того, ні Методикою №315, ні Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» чи будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності у них окремих опалювальних приладів.

Враховуючи наведене, кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії.

Щодо посилання представника відповідачів на те, що квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГОП, слід зазначити, що влаштування в квартирі відповідачів автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, передбаченого п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

З постанови Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18 вбачається, що відключення централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати за централізоване опалення місць загального користування будинку, вирішено, що така оплата вноситься незалежно від наявності автономного опалення.

Відповідно до статті 7 цього Закону, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно п.13 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 (далі Правила), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами згідно з пунктом 15 цих Правил.

Таким чином, доводи відповідачів про те, що у них відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення та за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у зв`язку із встановлення у квартирі індивідуального опалення, не заслуговують на увагу та спростовуються наведеними нормами.

Відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а відтак у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за вказані послуги з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 3% річних від простроченої суми, а також пені, в загальній сумі 7414,75 грн.

Відповідачі не довели неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростувала розміру заборгованості жодними доказами.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява ЛМКП «Львівтеплоенерго» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 1009 грн. 33 коп. судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України,-

ухвалив:

позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 4 714, 53 грн., інфляційні втрати 83,72 грн., 3% річних 21,25 грн., пені 142,54 грн., за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 2 341, 87 грн., інфляційні втрати 48,84 грн., 3% річних 9,04 грн., пені 52,96 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1009 грн. 33 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом тридцять днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 23 червня 2025 року.

Сторони:

Позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , адреса: 79040, м.Львів, вул. Данила Апостола, 1;

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Ванівський Ю.М.