Справа № 214/2692/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 червня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря - Фартушної Є.К.,

представника позивача Шевченко Ю.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/2692/25 позовну заяву Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. звернулася до суду 28.03.2025 року з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 , послугу постачання теплової енергії, за період з 01.11.2021 року по 31.10.2024 року, у розмірі 19 264,72 грн., інфляційні втрати у сумі 2 314,71 грн., 3% річних у сумі 557,93 грн., та пеню у розмірі 673,70 грн., абонентське обслуговування у розмірі 288,96 грн., а всього 23 100,02 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачем є ОСОБА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01.11.2021 року по 31.10.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 19 264,72 грн., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст. 625 ЦК України, а саме інфляційні втрати 2 314,71 грн., 3% річних 557,93 грн. та пеню в розмірі 673,70 грн. Оскільки споживач добровільно заборгованість не погашає, а звернення підприємства з цього приводу ігнорують, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві 5-денний строк на усунення недоліків.

09 квітня 2025 року на адресу суду від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Ю.С. була направлена уточнена позовна заява.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10 червня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення від представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Шевченко Ю.С. в яких пояснила, що станом 09.06.2025 року, відносно відповідача, в рамках справи 214/2692/25 (за період з 01.11.2021 року по 31.10.2024 року) заборгованість за послугу з постачання теплової енергії відсутня. Тому, АТ «Криворізька Теплоцентраль» просить суд враховувати оплату у сумі 19 264,72 грн. та плату за абонентське обслуговування у сумі 288,96 грн., при прийнятті рішення, однак зауважує, що дані оплати відповідач здійснив ці оплати з 26.05.2025 року по 27.05.2025 року, тобто вже після звернення АТ «Криворізька теплоцентраль» до суду (дата подання) позовної заяви 28.03.2025 року). Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 3% річних у сумі 557,93 грн., інфляційні втрати у сумі 2 314,71 грн., та пеню у сумі 673,70 грн. та судові витрати у сумі 3 028,00 грн.

17 червня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому заявлені позовні вимоги відповідач визнав частково, а саме сплатив суму заборгованості за отримання послуг з постачання теплової енергії в розмірі 19 264,72 грн., в іншій частині позов є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача Шевченко Ю.С. підтримала змінену позовну заяву, наполягала на її задоволенні. Просили стяшгнути з власникм житла- відповдіача 3% річних, інфляцйні втрати та пеню. Представник позивача запречувала проти застосування строків позовної давності, оскільки у 2020 році були введені карантинні заходи, тому ці обставин є форс мажорні, крім того відповідач сплатив борг в травні 2025 року, тобто його визнав.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовним вимог, просив застосувати строки позовної давності, відмовити в задоволенні позову. Вказав на те, що він погасив заборгованність по оплаті теплопостачання, але ніякхи послуг він не отримував. В квартирі демонтоване централізоване опалення, він робив проект про автономне опалення, але зараз не може знайти технічну документацію. Він не погоджується з нарахуванням заборгованності по оплаті опалення, боргш заплатив, щзоб не наражати свою родину на неприємності, а саме примусове виконання судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши думку учасників справи, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст. 4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники -споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4,6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до поданого стороною позивача уточненого розрахунку заборгованості у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг у відповідача утворилась заборгованість за послугу постачання теплової енергії, 3% річних у сумі 557,93 грн., інфляційні втрати у сумі 2 314,71, та меню у сумі 673,70 грн.

На момент розгляду справи відповідач сплатив зазначену суму заборгованості, що підтверджується квитанціями про оплату на суму 19 264,72 грн. основного боргу, окрім того, вказане не заперечувалося позивачем.

В цій частині позовну вимогу про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 19 264,72 грн. залишено без розгляду.

Докази щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи відсутні.

У відповідності із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в попередній редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч. 2ст. 625 ЦК України.

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовна заява АТ «Криворізька теплоцентраль», що була подана 28.03.2025 року до суду містить вимоги про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 за період з 01.11.2021 року по 31.10.2024 року.

Однак, хоч відповідачем і була погашена повністю сума основної заборгованості, ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання, що виникло у зв`язку з несплатою боргу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 року по 31.10.2024 року, а тому на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми та пені.

У відзиві відповідач посилається на те, що вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних є неправомірними та посилається на постанову Кабінету Міністрів Українивід 05.03.2022року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг вперіод воєнного стану».

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів Українивід 05.03.2022року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг вперіод воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

При цьому Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того на підставі п.19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу.

Суд зауважує, що інфляційні втрати у розмірі 2 314,71 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 557,93 грн. та пені 673,70 грн. нараховано за період до набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів Українивід 05.03.2022 року №206 «Деякі питанняоплати житлово-комунальних послуг вперіод воєнного стану».

При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір інфляційних втрат 2 314,71 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу 557,93 грн. та пені 673,70 грн., вважає вірним.

Таким чином, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» підлягають: інфляційні втрати в розмірі 2 314,71 грн., 3% річних від простроченої суми 557,93 грн.

З огляду на те, що спір виник через тривалу несплату відповідачем комунальних послуг, і відповідач сплатив суму основного боргу вже після звернення позивача до суду, застосуванню підлягають норми ч. 9ст.141 ЦПК України, відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3028 грн. 00 коп. судового збору в повному обсязі.

Таким чином, враховуючи, що суму боргу відповідачем сплачено після відкриття провадження у справі та звернення з позовом було зумовлено неправильними діями відповідача суд вважає, що витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню саме відповідачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141 ч.1, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути у з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 2 314,71 грн. - інфляційних втрат, 557,93 грн - 3% річних, та пеню в сумі 673,70 грн.

Стягнути у з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» також судовий збір в розмірі 3028, 00 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: вул. Електрична, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Ковтун