Провадження № 2-н/127/2088/25
УХВАЛА

18 червня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши заяву Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» звернулось до суду з заявою про стягнення в порядку наказного провадження заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 , нарахованої за період з червня 2022 року по квітень 2024 року в загальній сумі 6540,44 грн, з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу, враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

На виконання вимоги ч. 5 ст. 165 УЦПК України, 17 червня 2025 року судом отримано довідку з Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 12 червня 2025 року №19589, відповідно до інформації з якої боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 квітня 2014 по даний час має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, як слідує із заяви про видачу судового наказу, оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 з розрахунком заборгованості, заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії, яка була надана за адресою: АДРЕСА_2 , та нарахована за період з червня 2022 року по квітень 2025 року включно.

Тобто, з наявних матеріалів убачається, що розрахунковий період по заявленим вимогам стягнення заборгованості за місцем надання послуги включає обставини проживання боржника ОСОБА_1 за такою адресою та користування нею послугою. В той же час остання має інше зареєстроване місце проживання, у зв`язку з чим не підтверджується безспірність такого стягнення та виникнення самого права грошової вимоги у заявленому розмірі за вказаною адресою до боржника.

При цьому, слід звернути увагу заявника на особливості розгляду заявлених вимог в порядку наказного провадження, які розглядаються в безспірному порядку та у разі неможливості підтвердження виникнення права вимоги законодавцем передбачені процесуальні наслідки, зокрема визначені ч.8 ст. 165 ЦПК України. Наразі, подані в матеріалах заяви докази щодо права власності на об`єкт нерухомості, питання його утримання з наданням відповідної послуги, можуть бути предметом дослідження під час розгляду заявлених вимог в порядку спрощеного позовного провадження про стягнення заборгованості.

Подана ж заява про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії ґрунтується лише на загальних підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 8 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріалами заяви безспірно не підтверджується право вимоги до боржника, суддя дійшла висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити та роз`яснити заявнику його право звернутись з такими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.

Керуючись ч.1 ст. 165, ст. 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії.

Роз`яснити заявникові його право звернутися до суду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: