Справа № 212/2110/25
У Х В А Л А

17 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, а саме: вироку Республіки Польща від 7 червня 2024 року, порядковий № ІІI RC98/24, за яким було ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, виплачувані матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року та сплатити малолітньому ОСОБА_3 3600 злотих з відсотками до дня виплат як відшкодування витрат на судове представництво, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про визнання та виконання рішення іноземного суду, посилаючись на те, що справа за позовом ОСОБА_5 проти ОСОБА_2 про аліменти була розглянута 7 червня 2024 року районним судом міста Цешин, III Відділ до справ сім`ї та неповнолітніх, яким було зобов`язано ОСОБА_2 виплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, які виплачувані матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року, а також 3600 злотих з відсотками до дня виплати як відшкодування витрат на судове представництво, яке підлягає негайному виконанню. Вирок Республіки Польщі від 7 червня 2024 року, №ІІІ RС98/24 набрав законної сили 7 червня 2024 року в частині п. 1 відносно зобов`язання відповідача ОСОБА_2 виплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, які слід виплачувати матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року, а в іншій частині 15.06.2024 року та зобов`язує відповідача сплатити малолітньому ОСОБА_3 3600 злотих з відсотками до дня виплати як відшкодування витрат на судове представництво. Боржник у добровільному порядку не виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів на їх утримання, у зв`язку з чим просить визнати та здійснити примусове виконання рішення польського суду в Україні. Боржнику відомо про існування вказаного вироку, що підтверджується копіями повідомлення про виклик боржника, копіями наданими ним документів до суду. Вказане рішення суду Польської Республіки повинно визнаватись та виконуватись в Україні, оскільки у відносинах між Україною та Республікою Польща діє Конвенція про стягнення аліментів за кордоном від 20.06.1956 року. На підставі викладеного просила суд визнати та надати дозвіл на примусове виконання вироку Республіки Польщі від 7 червня 2024 року, № ІІІ RС98/24 про зобов`язання ОСОБА_2 виплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, які сплачувані матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року, а також зобов`язати відповідача сплатити малолітньому ОСОБА_3 3600 злотих з відсотками до дня виплати як відшкодування витрат на судове представництво. Аліментні платежі та виплати як відшкодування витрат на судове представництво перераховувати на ім`я ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок банку UА1815723 Приватбанк.

На адресу суду від представника ОСОБА_7 , адвоката Мамедова А. Х., надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відомості про батька дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були внесені до актового запису про її народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за свідченнями матері дитини.

Заявник, ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Завгородній О. С., за допомогою відеоконференції у судовому засіданні підтримали вимоги заяви ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Зацікавлена особа, ОСОБА_7 , в судовому засіданні залишив на розсуд суду вирішення заяви ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню.

Представники ОСОБА_7 , адвокати Мамедов А. Х. та Коваленко Р. А., суду надали заяви з проханням вирішити заяву ОСОБА_1 за їх відсутності відповідно до вимог закону та наявних доказів.

За ч. 5 ст. 467 ЦПК України неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Таким чином на підставі наведеного вмотивування розгляд заяви ОСОБА_1 проведено за відсутності представників, які не з`явились.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про стягнення аліментів за кордоном, укладену в Нью-Йорку 20 червня 1956 року, яка набула чинності для України 19.10.2006 року, у випадку, коли позивач перебуває на території однієї Договірної Сторони (далі - держава позивача), а відповідач підпадає під юрисдикцію іншої Договірної Сторони (далі - держава відповідача), позивач може подати заяву про стягнення аліментів з відповідача до Органу, що передає, у державі позивача.

На підставі ст. 2 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року, яка набула чинності для України 01.11.2013 року (далі Конвенція 2007 року), така Конвенція застосовується, зокрема, до зобов`язань про утримання, що виникають з відносин між батьками та дитиною, стосовно особи віком до 21 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції 2007 року (Розділ V «Визнання та виконання») цей розділ застосовується до рішення, винесеного судовим або адміністративним органом щодо зобов`язань про утримання. Термін "рішення" також охоплює мирову угоду або договір, укладені в такому органі або затверджені таким органом. Рішення може охоплювати автоматичне коригування шляхом індексації та вимогу сплатити заборгованість, утримання за минулий період або відсотки та визначення виплат або витрат.

На підставі ч. 1 ст. 21 Конвенції 2007 року з урахуванням положень цієї Конвенції процедури визнання та виконання регулюються законом запитуваної держави.

Так відповідно до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Згідно із ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За ч. 1 ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

На підставі ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання.

За ст. 468 ЦПК клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

Судом на підставі нотаріально посвідченого перекладу з польської мови, реєстр нотаріусу № 1408 від 28 квітня 2025 року, було встановлено, що Вироком Республіки Польщі від 7 червня 2024 року, який набув чинності та підлягає негайному виконанню, районний суд міста Цешин по справі № ІІІ RC98/24 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про аліменти, про розгляд якого був обізнаний ОСОБА_7 , ухвалив зобов`язати відповідача, ОСОБА_2 , виплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, які виплачувати матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року, а також зобов`язати відповідача сплатити малолітньому ОСОБА_3 3600 злотих з відсотками до дня виплати як відшкодування витрат на судове представництво.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 17.11.2021 року Краматорським відділом ДРАЦС у Краматорському районі Донецької області, актовий запис № 1031 від 16 листопада 2021 року, вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .

Натомість, судом на підставі нотаріально посвідченого перекладу з польської мови, реєстр нотаріусу № 1407 від 28 квітня 2025 року, було встановлено, що Вироком Республіки Польщі від 7 листопада 2023 року, який набув чинності на підставі вироку від 20 лютого 2024 року суду апеляційної інстанції, районний суд міста Цешин по справі № ІІІ RC295/23 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства встановив, що ОСОБА_7 є батьком малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Крім того згідно із висновків ТОВ «Мама папа» вбачається, що ймовірність того, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 99,999999%.

За ст. 28 Конвенції 2007 року жодний компетентний орган запитуваної держави не може переглядати рішення по суті.

Також згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межами та не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Таким чином відсутність у актовому записі про народження дитини відомостей про ОСОБА_7 як про батька дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не спростовує фактичні дані встановлені судом за висновком генетико-молекулярної експертизи від 13.06.2025 року та безпосередньо доводиться Вироком Республіки Польщі від 7 листопада 2023 року, який набув чинності на підставі вироку від 20 лютого 2024 року суду апеляційної інстанції, яким було встановлено батьківство ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що заява ОСОБА_1 про визнання та виконання вироку від 7 червня 2024 року про стягнення аліментів підлягає задоволенню, оскільки під час її розгляду судом не було встановлено підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 відповідно до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном від 20 червня 1956 року, Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року, а також відповідно до вимог ст. 468 ЦПК України.

За ст. 43 Конвенції 2007 року стягнення будь-яких витрат, що виникли під час застосування цієї Конвенції, не переважає над стягненням утримання. Держава може стягнути витрати зі сторони, проти якої винесено рішення.

Таким чином з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 , як законного представника підлягає стягненню відшкодування витрат на судове представництво в сумі 3600 злотих.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 35 Конвенції 2007 року договірні держави заохочуються сприяти, у тому числі за допомогою міжнародних угод, можливості використання найбільш економних та ефективних методів для переказу коштів, що сплачуються як утримання. Договірна держава, згідно із законодавством якої передача коштів є обмеженою, надає найвищий пріоритет переказу коштів, що сплачуються відповідно до цієї Конвенції.

Отже, кошти за вироком від 7 червня 2024 року про стягнення аліментів слід перераховувати на ім`я ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рахунок банку НОМЕР_1 в Приватбанк.

Згідно із ч. 8 ст. 467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На підставі переліченого, враховуючи офіційний за НБУ курс гривні до іноземних валют станом на момент ухвалення судового рішення, вбачається, що 1 злотий коштує 11,2760 грн.

Таким чином 1000 злотих дорівнює 11276 грн., а 3600 злотих становить відповідно 40593,60 грн.

Отже, суд, проаналізувавши норми права та встановивши обставини даної справи, дійшов переконання, що слід визнати та надати дозвіл на примусове виконання вироку Республіки Польщі від 7 червня 2024 року по справі № ІІІ RС98/24 про зобов`язання ОСОБА_2 виплачувати аліменти малолітньому ОСОБА_3 по 1000 злотих на місяць, які сплачувані матері ОСОБА_4 до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року, а також зобов`язати відповідача сплатити малолітньому ОСОБА_3 3600 злотих з відсотками до дня виплати як відшкодування витрат на судове представництво, а аліментні платежі та виплати як відшкодування витрат на судове представництво слід перераховувати на ім`я ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на рахунок в банку UА1815723, відкритий у Приватбанк.

Керуючись ст. 462-468 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання та виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання Вироку Республіки Польщі від 7 червня 2024 року по справі № ІІІ RС98/24, який підлягає негайному виконанню, винесений районним судом міста Цешин за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про аліменти, внаслідок чого зобов`язати ОСОБА_7 сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері дитини, ОСОБА_1 , по 11276 грн. на місяць до 15 числа кожного місяця наперед, з відсотками у разі затримки сплати окремих розстрочок, починаючи з 7 листопада 2023 року шляхом перерахування на ім`я ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , на рахунок останньої в банку: НОМЕР_1 в Приватбанк, а також зобов`язати ОСОБА_7 сплатити 40593,60 грн. з відсотками до дня виплати в рахунок відшкодування витрат на судове представництво на користь ОСОБА_1 , як матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга буде подана протягом 15 днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 17 червня 2025 року.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_4 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Козлов