РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

за участю секретаря Багдасарової Л.А.,

представника відповідача адвоката Овсієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

17.02.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Турійського районного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів.

За змістом позову ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), згідно рішення Турійського районного суду Волинської області від 28 травня 2013 року - з 1/4 частини до 1/6 частину заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2009, який було розірвано 23.05.2013 за рішенням Турійського районного суду Волинської області.

Під час спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28.05.2013 року у справі № 169/397/13-ц (провадження 2/169/154/13) було стягнуто з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

З моменту набрання рішенням законної сили він вчасно, без будь яких затримань, сплачує аліменти на рахунок відповідачки на утримання свого сина ОСОБА_6 у частині, визначеній рішенням суду. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

10.09.2016 між ним та ОСОБА_7 був укладений шлюб. У зареєстрованому шлюбі у нас народилося двоє дітей, син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

10.10.2022 Кузнецовський міський суд Рівненської області за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу, зобов`язано стягнути з нього на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання дітей, сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Аліменти стягуються з 28.12.2021.

Зазначив, що його сини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з дня свого народження постійно проживають разом із ним та перебувають на повному його утриманні та вихованні. Окрім цього, він сплачує аліменти на їх утримання відповідно до судового наказу. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

Також вказав, що при ухваленні рішення Турійським районним судом Волинської області справа №169/397/13-ц (провадження 2/169/154/13) про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання їхнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття, суд не міг врахувати ті сімейні обставини, які виникли у нього з 2024 року і тривають донині.

Як уже зазначалося, окрім сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу), у нього також на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яких він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, що не відповідає принципу пропорційності щодо рівності утримання кожної дитини.

Отже, враховуючи зазначене, з його заробітної плати щомісячно відраховується частина на утримання сина ОСОБА_6 (25 % доходу) та 1/3 частин на утримання сина ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (33 % доходу), що разом становить 58% його заробітку.

Водночас, з березня 2024 його стан здоров`я різко погіршився, у зв`язку з чим 28.03.2024 у хірургічному відділенні №2 Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру, йому було зроблену операцію «Гемітиреоїдектомія ліворуч, видалення кістки пірамідальної долі».

Згодом, під час патологічного дослідження, йому було поставлено патологічний діагноз «Неінвазивна фолікулярна неоплазія щитоподібної залози з папілярноподібними ядерними особливостями (NIFTP). Вузлова фолікулярна гіперплазія щитоподібної залози. Кістка тиреоглосальної пробки з ростом папілярної карциноми щитоподібної залози, класичний варіант, з метастатичним ураженням лімфатичних вузлів LVI (1) PNI (O) RO».

У подальшому, у зв`язку з погіршенням станом здоров`я, 01.07.2024 він поступив на стаціонарне лікування в хірургічне відділення ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка», в якому проходив лікування по 08.07.2024 із заключним діагнозом «Папілярна карцинома щитової залози (С73).

На лікування й відновлення здоров`я ним уже витрачено значні кошти, і в подальшому він також буде змушений витрачати чималі суми, що призводить до складного матеріального становища.

Незважаючи на це, він не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , проте вважає, що 1/6 частина його доходу (75008000 грн залежно від заробітної плати) щомісяця є значно більшою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене, а також з урахуванням принципу рівності прав і обов`язків батьків щодо утримання дитини, він вважає, що фактично самостійно утримує дитину, тоді як йому стало відомо, що відповідачка використовує кошти на власні потреби.

Відповідачка є працездатною особою, може отримувати дохід від трудової діяльності та брати участь у матеріальному забезпеченні їхнього сина ОСОБА_6 .

Враховуючи наявність на його утриманні ще двох малолітніх дітей, а також суттєве погіршення стану здоров`я, що спричинило нестабільний фінансовий і матеріальний стан, вважає, що сума аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути зменшена з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку (доходів).

Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 21.02.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Турійського районного суду Волинської області від 11.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

01.04.2025 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення щодо позову, в яких вона зазначила, що 10.09.2016 між нею та позивачем було укладено шлюб. Під час спільного проживання у шлюбі у нас народилися діти, син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти з моменту народження проживають зі своїм батьком, тобто позивачем, та повністю перебувають на утримання й вихованні.

Відповідно до судового наказу від 10.01.2022 позивач сплачує на її користь аліменти на утримання двох їхніх спільних дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Тобто на утриманні позивача перебувають двох малолітніх дітей, на утримання яких ОСОБА_1 постійно сплачує 1/3 часини свого заробітку щомісячно.

Водночас, відповідно до рішення від 28.05.2013 Турійського районного суду Волинської області по справі №169/397/13-ц (провадження №2/169/154/13) про стягнення аліментів, позивач ОСОБА_1 на користь відповідачки сплачує аліменти на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини його заробітку щомісячно.

Отже, позивач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання сина ОСОБА_6 , який народився під час першого шлюбу, та 1/3 частини на утримання малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Це, на її думку, не відповідає принципу пропорційності щодо забезпечення кожної дитини рівною часткою аліментів.

Окрім того, у позивача суттєво погіршився стан здоров`я він переніс кілька операцій, витратив значні кошти на лікування і в подальшому потребуватиме ще більших витрат на медичну допомогу та реабілітацію.

ОСОБА_3 вважає, що позивач обґрунтовано у позовній заяві зазначив необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_6 , до 1/6 частини його заробітку (доходу).

01.04.2025 від відповідачки у справі ОСОБА_2 надійшло клопотання про повернення позовної заяви, оскільки її зареєстроване місце проживання знаходиться у місті Володимир Волинської області, а тому порушені правила підсудності. Тим же клопотанням відповідачка повідомила суд про зміну свого прізвища у зв`язку із одруженням.

08.04.2025 ухвалою Турійського районного суду Волинської області справу передано на розгляд Володимир-Волинського (тепер - Володимирського) міського суду Волинської області, куди вона надійшла 02 травня 2025 року.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 05.05.2025 справу прийнято до свого провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03 червня 2025 року.

02.06.2025 від представника відповідачки - адвоката Овсієнко О.В. надійшли письмі пояснення щодо позову, у яких зазначено, що позивач не надав достатніх доказів істотного погіршення матеріального становища, яке б обґрунтувало перегляд розміру аліментів. Навпаки, витрати на утримання дитини зростають, включаючи витрати на навчання, медичне обслуговування, харчування, тощо.

Відсутність заборгованості щодо сплати аліментів на утримання трьох дітей позивача свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на утримання сина в установленому розмірі. Окрім того, відповідно до виписки з рахунку від 22.04.2025, виданої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідачки, вбачається, що розмір аліментів значно збільшився за останні роки, що є свідченням не погіршення матеріального становища позивача, а навпаки покращення його матеріального стану внаслідок збільшення його доходів (заробітної плати).

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на обставини, передбачені ст.182 СК України, зокрема на погіршення стану здоров`я, яке начебто призвело до значного погіршення матеріального стану. Так, відповідачка не заперечує, те що позивач проходив лікування у 2024 році. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого за №2886 дійсно, позивачу була видавлена пухлина щитоподібної залози. У виписці зазначено, що післяопераційний період пройшов без особливостей.

Будь-яких доказів витрат на лікування які значно погіршують його матеріальний стан та унеможливлюють сплату аліментів позивач також не надав. Також позивач не надав доказів про погіршення його стану здоров`я після хірургічного лікування в період з липня 2024 року по даний час.

Отже, беззаперечних доказів погіршення майнового стану внаслідок лікування та погіршення його стану здоров`я позивачем не надано, а також не доведено, що зниження його доходів є суттєвим та має тривалий характер.

Враховуючи вищевикладене, за даних обставин позовні вимоги підлягають відхиленню.

Також 02.06.2025 від представника відповідача ОСОБА_12 адвоката Овсієнко О.В. надійшло клопотання /заява про приєднання до матеріалів справи виписки з рахунку про сплату аліментів від 22.04.2025 виданої АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_13 , яке протокольно було задоволено.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 03.06.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася подала клопотання про проведення судового засідання у її відсутності, позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Овсієнко О.В. просила суд в позові відмовити, посилалася за обставини зазначені у письмових поясненнях від 02.06.2025 року.

Суд, заслухавши представника відповідачки, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04.06.2013 було розірвано.

Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про народження № 574. Його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28.05.2013 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №39471335 від 22.08.2013, на виконанні у Вараському відділі державної виконавчої служби у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист №169/397/13-ц від 28.05.2013 року виданий Турійським районним судом Волинської області.

Згідно з довідкою Вараського ВДВС №913/27.1/29-25 від 03.02.2025, у виконавчому провадженні №39471335 (відкритому 27.08.2013 року) за виконавчим листом №169/397/13-ц від 28.05.2013 відсутня заборгованість позивача ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , 2010 року народження.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 10.09.2016, ОСОБА_1 та ОСОБА_14 уклали шлюб 10.09.2016, про що зроблено відповідний актовий запис №178.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 слідує, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №91. Його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На підставі судового наказу, виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області від 10.01.2022, з ОСОБА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №68183865 від 26.01.2022 стверджується, що на виконанні у Вараському ВДВС перебуває судовий наказ № 565/1728/21 від 11.01.2021, виданий Кузнецовським міським судом Рівненської області.

Згідно з довідкою Вараського ВДВС №914/27.1/29-25 від 03.02.2025, у межах виконавчого провадження №68183865 за судовим наказом №565/1728/21, заборгованість по сплаті аліментів на утримання синів ОСОБА_10 (2017 р.н.) та ОСОБА_11 (2019 р.н.) відсутня.

Із виписного епікризу №828 від 04.04.2024 року хірургічного відділення №2 Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру вбачається, що 28.03.2024 у хірургічному відділенні №2 Луганського обласного клінічного онкологічного диспансеру, позивачу ОСОБА_1 було зроблену операцію «Гемітиреоїдектомія ліворуч, видалення кістки пірамідальної долі».

Згідно з результатами патологічного дослідження від 10.04.2024 патологічної лабораторії «Вінлаб», ОСОБА_1 поставлено патологічний діагноз «Неінвазивна фолікулярна неоплазія щитоподібної залози з папілярноподібними ядерними особливостями (NIFTP). Вузлова фолікулярна гіперплазія щитоподібної залози. Кістка тиреоглосальної пробки з ростом папілярної карциноми щитоподібної залози, класичний варіант, з метастатичним ураженням лімфатичних вузлів LVI (1) PNI (O) RO».

З виписки з медичної картки стаціонарного хворого №2886 (Амб.378338) вбачається, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, 01.07.2024 позивач поступив на стаціонарне лікування в хірургічне відділення ДУ «Інститут ендокринології та обміну речовин ім. В.П. Комісаренка», в якому проходив лікування по 08.07.2024 із заключним діагнозом «Папілярна карцинома щитової залози (С73).

Згідно з довідкою про доходи № 217 від 28.01.2025, аліментні утримання з позивача ОСОБА_1 за останні шість місяців склали 122094 грн. 25 коп.

Наданою стороною відповідачки випискою від 22.04.2025 АТ КБ «Приватбанк» підтверджено систематичні відрахування із заробітної плати позивача на користь відповідачки аліментів без прострочень з жовтня 2013 року. Розмір аліментів помісячно був нестабільним (наприклад: у квітні 2024 виплачено 8220 грн., у травні 2024 - 16155 грн., у червні 2024 - 7663 грн.), проте в загальному чітко прослідковується тенденція до поступового збільшення розміру виплачених аліментів (наприклад за 2025 рік: січень - 13348 грн., лютий - 12235 грн., березень - 6325 грн., квітень - 15694 грн.).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану та/або погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів: зміни сімейного, зміни матеріального стану і зміни стану здоров`я, зокрема платника аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із настанням вищеописаних обставин: зміни матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення або зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів, зміна сімейного стану та/або погіршення його стану здоров`я може бути підставою для вимоги платника аліментів про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що з 1 січня 2025 року розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривні.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Тобто обсяг прожиткового мінімуму містить два елементи - фізіологічний та соціальний. Фізіологічний мінімум - це вартісне вираження матеріальних цінностей, конче необхідних для існування людини та соціальну частину - певний набір духовних цінностей мінімально прийнятого рівня життя.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Отже, законодавець визначив вартісну величину, яка є мінімально достатньою, в даному випадку, для дитини з урахуванням її віку.

Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дітей необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для їх життя. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання обома батьками однієї неповнолітньої дитини в сумі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України), а стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_1 були надані суду належні, допустимі та переконливі докази того, що після ухвалення рішення Турійським районним судом Волинської області від 28.05.2013, яким стягнуто з позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання його сина у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), настали обставини, які істотно змінили його матеріальний і сімейний стан, а також стан здоров`я.

Суд дійшов висновку, що зміни обставин після винесення первісного рішення про стягнення аліментів є суттєвими та впливають на здатність позивача виконувати аліментні зобов`язання в раніше визначеному розмірі.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що позивач утримує ще двох малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на утримання яких з нього стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку. Таким чином, на утримання трьох дітей із заробітної плати позивача щомісячно утримується понад 58%, що перевищує загальний прийнятний фінансовий тягар та призводить до порушення принципу рівності в утриманні кожного з дітей, гарантованого статтею 141 СК України.

Крім того, позивачем надані належні та допустимі докази, які підтверджують погіршення стану його здоров`я, зокрема: медичні документи щодо проведеної операції з приводу онкологічного захворювання (папілярна карцинома щитоподібної залози), подальше стаціонарне лікування та потреба в тривалому медичному спостереженні й витратах на реабілітацію. Безумовно погіршення стану здоров`я платника аліментів вимагає у нього збільшення витрат на лікування, що впливає на його матеріальне становище та працездатність.

У справі відсутні докази наявності заборгованості по сплаті аліментів позивачем, що свідчить про добросовісне виконання ним свого обов`язку щодо утримання дітей.

Суд бере до уваги також положення частини другої статті 182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зменшення розміру аліментів до 1/6 частини заробітку позивача не призведе до порушення цієї вимоги, оскільки зазначена частка в його доході забезпечує виплату аліментів у сумі, що істотно перевищує встановлений ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів.

Суд також бере до уваги вищезгадані правові позиції Верховного Суду, згідно з якими зміна обставин (у тому числі народження інших дітей, погіршення стану здоров`я платника аліментів) є підставою для перегляду розміру аліментів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд бере до уваги, що відповідачем не подано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог. Сторона відповідача не заперечувала зміну сімейного стану позивача та погіршення його стану здоров`я, що не могли бути враховані судом під час ухвалення первісного рішення про стягнення аліментів. Посилання представника відповідачки на начебто зростання доходів позивача за період сплати аліментів та відсутність заборгованості є недостатньо переконливими, оскільки розрахунок ґрунтується лише на номінальних показниках (наданих стороною відповідача у виписці по рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 22.04.2025 щодо сплати аліментів) без урахування індексу інфляції, що унеможливлює об`єктивну оцінку реального рівня матеріального становища позивача.

З огляду на викладене та виходячи із закріплених ч.9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України), матеріального та сімейного стану платника аліментів, визначивши при цьому, що місячний розмір аліментів не може бути менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сплату якого позивач здатний забезпечити в силу свого матеріального стану, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що відповідають нормам закону, а тому ухвалює про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішенням Турійського районного суду Волинської області від 28.05.2013 у справі №169/397/13-ц (провадження 2/169/154/13) в користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Такий розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та пропорційності, не ставить платника аліментів у надмірно скрутне матеріальне становище, а також забезпечує належний рівень матеріального утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , з урахуванням обставин, встановлених судом на момент ухвалення рішення у цій справі.

При цьому, важливо пам`ятати, що дитина не винна в тому, що її батьки розлучились, і у батька чи матері тепер нова родина чи інші пріоритети, дитина має усталений спосіб і рівень життя, що обумовлений, крім іншого, і необхідним належним рівнем матеріального забезпечення. При цьому, обов`язок по забезпеченню дитини лежить у рівних частинах на обох батьках, а не лише на одному з них, оскільки перш за все діяти потрібно в інтересах дитини, адже саме батьки, відповідальні за її життя та благополуччя, і кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про зменшення аліментів необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 265-268, 272, 430 ЦПК України; ст. ст. 24, 112, 180, 182,192 СК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , на підставі рішення Турійського районного суду Волинської області від 28.05.2013 у справі 169/397/13-ц (провадження № 2/169/154/13), на користь ОСОБА_12 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_12 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,. у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 20.06.2025 року .

Інформація про учасників справи:

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Володимирського міського суду Ігор ВІТЕР