Провадження №: 2-о/755/446/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2025 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суд міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , місце смерті місто Луганськ, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказану заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року дану заяву залишено без руху та запропоновано заявнику в дводенний строк з дня отримання копії ухвали усунути зазначені в ній недоліки.

Копію ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року про залишення заяви без руху заявник отримав 13 червня 2025 року безпосередньо в суді під розписку.

16 червня 2025 року заявником було подано заяву про продовження процесуального строку для усунення недоліків по справі, що встановлений ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про продовження процесуального строку, продовжити заявнику ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті, встановлений ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 червня 2025 року, на 5 днів з дати постановлення цієї ухвали.

Отже встановлений судом строк сплив 23 червня 2025 року.

25 червня 2025 року заявник подала до суду супровідний лист, до якого долучила заяву в новій редакції з додатками, тобто з пропуском продовженого судом строку.

Згідно змісту ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.2 ст. 127 ЦПК України).

Разом із тим, заяви про повторне продовження встановленого судом процесуального строку в строки, визначені ч.2 ст. 127 ЦПК України, заявником до суду подано не було.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)(ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи, що супровідний лист з додатками подано з пропуском встановленого та продовженого судом строку, суд убачає підстави для повернення заяви заявнику.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 4, 8, 10, 185, 258-261, 317, 318, 352-354 ЦПК України, суддя -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: