Справа № 536/2571/24
Провадження №2/524/2107/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

представника позивача Сахабутдінова В. Ю.,

представника відповідача Шелудько О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі позивач, Банк, АТ «Універсал Банк») звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) 52669,96 грн заборгованості за кредитним договором, а також 3028, 00 грн сплаченого судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 січня 2018 року ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» уклали договір, за умовами якого відповідач отримав 100000,00 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних).

У відповідача прострочення заборгованості зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло 90 днів, що є істотним порушенням клієнтом зобов`язань, і вся заборгованість за кредитом стала простроченою, тому Банк 03 червня 2024 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Отже, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом становить 52669,96 грн.

Ухвалою від 03 жовтня 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області цю цивільну справу направив за підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука, який ухвалою від 06 листопада 2024 року відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив, у якому зазначив, зокрема, що: долучена позивачем Анкета-заява не є доказом ознайомлення відповідача із умовами надання банківських послуг, оскільки не містить істотних умов договору; решта складових кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту) ним не підписувалися, отже відсутні докази повідомлення його належним чином щодо умов цього договору; з нього підлягає стягненню лише сума фактично не повернутих коштів, а саме 36638,69 грн (різниця між знятими та погашеними сумами).

Окрім того, відповідач послався на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20 та від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, а також судову практику Львівського апеляційного суду.

Також відповідач просить стягнути з позивача на його користь 10500,00 грн витрат, понесених на правову допомогу.

У відповіді на відзив позивач, зокрема, вказав, що, підписавши Анкету-заяву, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; на момент підписання Анкети-заявки 19 січня 2018 року були дійсні додані до позовної заяви Умови і правилами надання банківських послуг у редакції з 27 грудня 2017 року до 31 січня 2018 року; банк не змінював у тарифах ні відсоткові ставки, ні розмір штрафних санкцій; у мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи; відповідач посилається на не релевантну судову практику; клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням платіжної карти після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з використанням ліміту; відповідач фактично використовував кредитні кошти, що підтверджується рухом коштів на його рахунку; окрім кредитного ліміту позичальник отримав додатково 219299,90 грн за іншими послугами; сторони погодили використання ЕЦП без сертифіката ключа; сума позовних вимог підтверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою про рух коштів по картці; інших розрахунків або доказів, які спростовують факт видачі кредиту, користування кредитними коштами, непогашення заборгованості відповідачем матеріали справи не містять, наданий банком розрахунок і Анкета-заява є належними доказами існування боргу; з аргументами представника відповідача щодо стягнення судових витрат не погоджується та вважає їх необґрунтованими, дії, вчинені представником відповідача в межах цієї цивільної справи, вважає неспівмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт та витраченим часом.

Ухвалою від 14 січня 2025 року суд визнав обов`язковою явку позивача.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідач у судовому засіданні зауважила, що з відповідача підлягає стягненню лише 36638,69 грн відповідно до наданого останнім розрахунку.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми договорів, а саме: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом ; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася ; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі ; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами ; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору)

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19 (провадження № К/9901/35352/19), договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд установив, що анкета-заява від 19 січня 2018 містить підпис позичальника ОСОБА_1 , який проставленням власноруч свого підпису погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого та ознайомлення у актуальній (чинній) редакції із вказаними документами він підтвердив та зобов`язався їх виконувати.

Зазначений договір не визнаний судом недійсним та в силу вимог статей 204, 626, 629 ЦК України є правомірним, створює відповідні права та обов`язки сторін і є обов`язковим для виконання сторонами.

З наданої АТ «Універсал Банк» виписки про рух коштів по картці вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором, вносячи відповідні платежі у погашення заборгованості.

На підставі заяви від 19 січня 2018 року відповідачу на платіжну картку встановлено кредитний ліміт, сума якого періодично змінювалася протягом строку кредитування.

При цьому з позовної заяви вбачається, що за умовами договору від 19 січня 2018 року ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт на суму 100000,00 грн, однак у відповіді на відзив позивач зазначає, що спочатку позичальнику було надано кредитний ліміт у сумі 19000,00 грн, за інформацією з довідки АТ «Універсал Банк» про розмір встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 станом на 20 березня 2023 року кредитний ліміт становить 30000,00 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 липня 2024 року заборгованість за кредитним договором від 19 січня 2018 року становить 52669,96 грн та складається із тіла кредиту.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про стягнення з відповідача 52669,96 грн, як заборгованості по тілу кредиту, представник АТ «Універсал Банк» у судовому засіданні вказав, що така заборгованість включає суму кредитного ліміту та суми овердрафту. При цьому пояснив, що надати розрахунку окремо суми заборгованості за тілом кредиту без суми овердрафту не є можливим у зв`язку з особливістю її нарахування.

Окрім того, представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, за якими непогашені позичальником суми заборгованості за кредитним договором включалися до тіла кредиту як передбачені умовами договору суми овердрафту.

Так, виникнення заборгованості по овердрафту представник позивача пояснював тим, що, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором до погашення неустойки. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості.

Закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» містить визначення несанкціонованого овердрафту, яким є перевищення суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення (пункт 7 частини другої статті 3 Закону).

Стаття 1069 ЦК України передбачає, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Проте, з умов укладеного між сторонами договору не вбачається погодження ними овердрафту, як форми кредиту банківського рахунку.

Матеріали справи не містять доказів погодження відповідачем Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, доданих до позовної заяви позивачем у редакції, затвердженої протоколом Правління № 3 від 01 лютого 2018 року, і такі Умови і правила не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки на момент його укладення позичальник ОСОБА_1 не міг з ними ознайомитись та погодити шляхом підписання анкети-заяви від 19 січня 2018 року.

Посилання відповідача у відповіді на відзив на те, що у період із 27 грудня 2017 року по 31 січня 2018 року були дійсні правила в редакції 27 грудня 2017 року, які додані до позову, не відповідає дійсності, оскільки до позовної заяви позивач додав Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг у редакції, затвердженої протоколом Правління № 3 від 01 лютого 2018 року, тому надані позивачем Умови і правила не є належним та допустимим доказом у справі.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20).

Отже, паспорт споживчого кредиту підтверджує лише виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку згідно з вимогами статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит, проте не є доказом укладення кредитного договору та його умов.

Таким чином, включення позивачем до тіла кредиту іншого кредиту у формі овердрафту, який є окремим банківським продуктом, за відсутності доказів досягнення між сторонами згоди щодо його умов з дотриманням обов`язкової письмової форми, є безпідставним.

Ураховуючи доведення факту існування між сторонами кредитних прав та зобов`язань, отримання позичальником кредитних коштів та не спростування відповідачем вимог банку про порушення зобов`язання зі своєчасного повернення кредиту, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ «Універсал Банк» та стягнення на його користь з ОСОБА_1 неповернутої суми кредитного ліміту, яка за розрахунками останнього становить 36638,69 грн.

Так, із наданого представником відповідача розрахунку заборгованості вбачається, що останній витратив (зняв) 671143,12 грн, а вніс (повернув) 634504,43 грн, різниця (залишок) 36638,69 грн.

Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 36638,69 грн заборгованість за договором від 19 січня 2018 року. При цьому суд враховує, що позивач на спростування цього розрахунку доказів не надав.

Суд також частково погоджується з доводами позивача щодо не співмірності заявленої відповідачем до стягнення суми на правничу допомогу, з вчиненими адвокатом Усенко А. В. в межах цієї справи діями, зокрема витрачання 3,5 годин на вивчення позовної заяви з додатками та складання, оформлення, подання до суду відзиву на позовну заяву у цій справі. Окрім того, суд вважає безпідставним включення до таких витрат участь адвоката Усенка А. В. у судовому засіданні. У зв`язку з чим, суд убачає необхідним зменшення такої суми та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн судових витрат на оплату послуг правничої допомоги, на підтвердження яких останній додав: договір № б/н/24 від 04 жовтня 2024 року про надання правової допомоги, Акт здачі-прийняття наданих послуг та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27 вересня 2024 року.

Відповідно, пропорційно до розміру вимог, у задоволенні яких АТ «Універсал Банк» відмовлено, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути 913,20 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката Усенка А. В.

Згідно з матеріалами справи АТ «Універсал Банк» при подачі позовної заяви сплатило судовий збір у сумі 3028,00 грн, тому з врахуванням принципу пропорційності з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «Універсал Банк» судовий збір у сумі 2106,28 грн.

Згідно з частиною десятою статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 36638 (тридцять шість тисяч шістсот тридцять вісім) грн 69 коп заборгованості за договором від 19 січня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2106 (дві тисячі сто шість) грн 28 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 913 (дев`ятсот тринадцять) грн 20 коп. витрат на правничу допомогу.

Зобов`язати ОСОБА_1 сплатити на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» різницю стягнутих судових витрат у сумі 1193 (одна тисяча сто дев`яносто три) грн 08 коп., звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса місцезнаходження: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, 04114.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. М. Ковальчук