Справа № 766/1650/25
18 червня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді: Майдан С.І.,
за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами,
Ухвалою від 20.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 18.06.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором та видав ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується заявою на видачу готівки від 24 жовтня 2007 року.
Пунктом 10.1.1 Кредитного договору визначено, що в разі виникнення спорів, розбіжностей чи вимог при виконанні Кредитного договору чи у зв`язку з ним або випливають з нього, підлягають, за вибором позивача, розгляду у: Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом даного третейського суду або місцевому загальному суді, відповідно до підвідомчості та підсудності, встановлених цивільним процесуальним законом.
Через невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилася значна заборгованість у зв`язку з чим кредитор був вимушений звернутися до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою за захистом своїх порушених прав.
27 жовтня 2010 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 6-1807/10 заяву Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про видачу виконавчого листа на підставі рішення Третейського суду задоволено; видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 31.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» заборгованість у розмірі 24 345,46 доларів США (що за офіційним курсом обміну валют, що встановлений Національним банком України станом на 31.08.2010 року становить 191 990,73 грн.) та третейського збору в сумі 2 327,41 грн.
30 жовтня 2013 року на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів Банку (Протокол № 68) був затверджений передавальний акт, у відповідності до якого ПАТ «Фідобанк» було передано усе майно, права та обов`язки Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк» (ідентифікаційний код 34001693), зареєстрованого Національним банком України 25 січня 2006 року (реєстраційний №303). Публічне акціонерне товариство «Фідокомбанк» був правонаступником прав і зобов`язань Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», а також Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк». Внаслідок цього, ПАТ «Фідобанк» є також правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Престиж», створеного у формі відкритого акціонерного товариства, Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» та Публічного акціонерного товариства «Фідокомбанк».
28 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аверажбуло укладено Договір про відступлення прав вимоги № 1, за змістом пункту 2.1. якого, Первісний кредитор передав (відступив) Новому кредитору свої Права та вимоги до Боржників за Кредитними договорами та/або іншими договорами про надання банківських послуг в обсязі та на умовах, що існували на момент укладення цього Договору, а Новий кредитор набув Права вимоги Первісного кредитора та сплатив Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору, у порядку та строки, встановлені цим Договором.
Позивач посилається на те, що відповідачем не було виконане грошове зобов`язання за кредитом, відповідач ухиляється від повернення кредитних коштів на шкоду кредитору.
У зв`язку з тим, що відповідач безпідставно користується грошовими коштами, які належать до сплати позивачу, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло законне право на стягнення 3% річних за користування коштами, передбачене статтею 625 ЦК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення і у випадку його порушення підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відповідно до розрахунку заборгованості від 03 лютого 2025 року, 3 % річних за період з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року складає 3 577,78 доларів США.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Разом з тим пунктом 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, строк загальної позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України було продовжено на строк дії воєнного стану.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Цей правовий режим зберігається і до дня подачі цього позову.
Враховуючи зазначене, зважаючи на те, що розрахунок заборгованості проведено за період з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року на суму грошового зобов`язання, яке за рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі № 1027/10 від 31 серпня 2010 року становить 3% річних за користування грошовими коштами 3 577 (три тисячі п`ятсот сімдесят сім) доларів США 78 центів (що станом на день подачі позовної заяви в еквіваленті відповідно до курсу НБУ становить 149 287,52 грн.)
Суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем.
Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він є неправильним.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позову.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 524, 543, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І. Майдан