Справа № 953/4020/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря - Бірукової Л.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е. в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства освіти та науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» про зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Григорія Сковороди (Пушкінській), 79 у м. Харкові», усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0018 га, яка примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 79), шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану, -

за участю сторін :

представників позивача - Размєтаєва А.С., Добронос Д.С.,

представника Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) - Скубак Н.В.,

представника третьої особи: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України - Темкович І.О.,

представника третьої особи: Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» - Молчановї Ю.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2025 року керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Е. в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства освіти та науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» про зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 », забезпечивши:

-висоту об`єкта будівництва в межах висоти нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1" по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) до їх реконструкції, але не більше одного поверху;

- збільшення об`єкта будівництва не більше як на 15 відсотків зовнішніх геометричних розмірів фундаментів нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1" по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) до їх реконструкції;

- відстань від зовнішніх стін об`єкта будівництва до зовнішніх стін нежитлової будівлі літ. «Б-5», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», охоронний № 7336-Ха, не менше 6 метрів;

усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0018 га, яка примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 ( АДРЕСА_1 ), шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2025 визначено головуючого суддю Юрлагіну Т.В., 30 квітня 2025 справу передано в провадження судді.

30 квітня 2025 року судом отримано інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відповідно до якої місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 02.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 11.06.2025.

11.06.2025 підготовче судове засідання перенесено за клопотанням представника позивача для ознайомлення з клопотаннями сторони відповідача, та заявами громадських організацій, які не є учасниками справи, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26.06.2025.

09.06.2025 представником відповідача адвокатом Халабурдіним С.В. заявлено клопотання про закриття провадження у справі, на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Клопотання обґрунтовано тим, що Верховним Судом сформовано висновки в частині критеріїв розмежування предметної юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із прав та/або інтересів, за захистом яких звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, їх змісту та правової природи. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. Що ж до адміністративного судочинства, то його завданням є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС у чинній редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII). Отже, до справ адміністративної юрисдикції [як у редакції КАС, чинній на час звернення позивача до суду, так і в чинній редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII] процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад (один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та такого суб`єкта владних повноважень), але й їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення.

При цьому управлінські функції суб`єкт владних повноважень виконує (не виконує) у правовідносинах, у яких виник спір, а прийняте суб`єктом владних повноважень рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, свобод, законних інтересів, обов`язків) особи, яка звертається до суду. Зміст публічних правовідносин передбачає наявність відносин влади і підпорядкування, що відрізняє його від приватних правовідносин, у яких відносини ґрунтуються на юридичній рівності сторін, вільному волевиявленні та майновій самостійності. Приватно - правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Якщо одна сторона у межах спірних правовідносин не здійснює владних управлінських функцій щодо іншої сторони, яка є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС ознак справи адміністративної юрисдикції» (постанова від 20 червня 2024 року у справі №2-a-460/08/2704). У постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 420/28679/23 Верховний Суд виклав висновок, що обов`язки власників пам`яток щодо їх належного утримання, збереження та відновлення закріплений у Конституції та законах України, а їх невиконання порушує громадський (суспільний) інтерес, а відповідно й інтереси держави у правовідносинах у сфері охорони культурної спадщини, який захищається, з-поміж визначених у законі суб`єктів, уповноваженими на те органами державної влади, у тому числі в особі місцевих державних (військових) адміністрацій та їх органів, зокрема у судовому порядку, однак виключно у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Отже, інтереси держави, з огляду на визначені у Конституції України основні завдання та головні напрямки її діяльності, охоплюють у тому числі й громадський (суспільний) інтерес до культурної спадщини, до її збереження для нинішніх та майбутніх поколінь. Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку у позивачів відсутній особистий майновий інтерес щодо предмету спору в частині зобов`язання відновлення території пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант». Позовні вимоги не обґрунтовані, зокрема, неправомірністю набуття відповідачем у власність спірного майна, або належністю цього майна іншій особі. Також, між сторонами не укладалось будь-яких договорів та не вичинялось інших правочинів щодо спірного майна, та позивачам не завдано жодної матеріальної або моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог прокурор послався на недотримання відповідачем вимог ст. ст. 5, 6, 14-1, 29, 30, 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини", а саме на те, що спірне будівництво ведеться з істотним відхиленням від проекту та істотним порушенням будівельних норм і правил та без відповідної дозвільної документації. Тобто позовна заява в частині вимоги про зобов`язання відновлення території пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант» ґрунтується лише на публічному інтересі громади до об`єкта культурної спадщини.

Представником відповідача наведено визначення публічного інтересу, яке сформульовано у постанові Верховного суду № 810/2763/17, наведено положення ст.ст. 30,44 ЗУ «Про охорону культурної спадщини», зазначено, що у випадку порушення вимог у сфері охорони культурної спадщини, охорона та захист об`єктів культурної спадщини здійснюються через владно-управлінські повноваження відповідних органів влади. Також зазначив, що ДКІТ ХОДА винесено припис стосовно припинення відповідачем реконструкції, а також відсутня спричинена шкода у зв`язку з проведеними будівельними роботами, а отже спір виник внаслідок здійснення владно управлінських функцій з охорони культурної спадщини і, відповідно за своєю суттю, є публічно правовим.

Також, наголошує, що за вказаних прокурором в позові порушень сторони Відповідача та відсутності матеріальної шкоди, усунення відповідних порушень, захист культурної спадщини має здійснюватися у порядку, передбаченому ЗУ «Про охорону культурної спадщини», який не передбачає право визначених прокурором позивачів звертатися з вимогами про зобов`язання відновити територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення, шляхом перебудови об`єкта будівництва. У постанові від 24 лютого 2025 року у справі №420/28679/23 Верховний Суд виснував, що враховуючи, що у Департаменту культури відсутнє право на звернення до суду з таким позовом, який було подано у справі, яка розглядається, то право відсутнє й у прокурора, який діє в інтересах держави в особі вказаного органу.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Халабурдін С.В. підтримав подане клопотання, з підстав зазначених ньому наполягав на задоволенні, зазначив, що на його переконання спочатку слід розглянути клопотання про закриття провадження, а в подальшому інші клопотання, висловлювати думку щодо клопотань про витребування доказів та вступ у справу громадських організацій не став.

Представник позивача Размєтаєв А.С., Добронос Д.С. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання про закриття провадження, оскільки позовні вимоги про відновлення території пам`ятки містобудування архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант» та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , аргументований не реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єктів владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності та охорони культурної спадщини, а необхідністю захисту: 1) прав держави як власника будівлі-пам`ятки «Гуртожиток Гігант»; 2) прав територіальної громади на самовільно зайняту земельну ділянку комунальної форми власності, що підтверджує приватноправовий характер спірних правовідносин, що відноситься до цивільно-правового способу захисту порушеного права держави, через недотримання вимог закону та дозвільної документації відповідачем під час здійснення будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», а також щодо зайняття спірним об`єктом будівництва частини земельної ділянки, що належить до комунальної власності Харківської міської територіальної громади. Подібна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі N? 520/9253/17, від 20.03.2019 у справі N? 639/6261/13-ц, від 07.08.2019 у справі N? 523/11508/18 тощо.

Крім того, безпосередньо в подібних правовідносинах щодо відновлення пам`ятки культурної спадщини Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі N? 759/20550/18 зазначив наступне: під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Закон України «Про охорону культурної спадщини» регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою збереження та використання об?єктів культурної спадщини.

Відповідно до частин першої, шостої статті 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить також виконавчий орган міської ради. Рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами. У частинах першій, другій статті 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що застосування фінансових санкцій, адміністративних стягнень або кримінального покарання не звільняє винного від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану власникові пам`ятки або уповноваженому ним органові, ocoбі, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою, охоронюваною археологічною територією відшкодовується відповідно до закону.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Таким чином, за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам`яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов`язані відновити пам`ятки та їхній території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону (частина третя статті 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).

Тлумачення частини третьої статті 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» свідчить, що передбачений нею обов`язок осіб, які завдали шкоди пам`яткам, їх відновити, є складовою процесу відшкодування шкоди. Належними позивачами у разі виникнення такого спору є визначені у частинах першій та другій статті 47 цього Закону суб`єкти права на таке відшкодування: власник пам`ятки або уповноважений ним орган, ocoба, яка набула права володіння, користування чи управління пам`яткою.

У даній справі прокурор, зокрема, обґрунтовує позовні вимоги нормами ч. 3 ст. 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини» і виходить з того, що держава у спірних правовідносинах виступає як власник пам`ятки «Гуртожиток Гігант» в особі Міносвіти; держава у даному спорі захищає інтереси Харківської міської територіальної громади як власника земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,0018 га, що примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 79) та на якій відповідачем самочинно збудовано паркан по периметру об?єкта будівництва.

Відносини щодо виконання припису Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації на адресу ОСОБА_1 від 31.01.2025 про припинення будівельних робіт та погодження їх проведення з Департаментом мають самостійне правове регулювання й предметом позову прокурора у справі № 953/4020/25 не охоплюються. Так, за невиконання припису ст. 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено накладення фінансових санкцій на порушника.

У даному спорі ОСОБА_1 має статус фізичної особи, виступає як учасник деліктних правовідносин як особа, що завдала шкоди державі та територіальній громаді як власникам будівлі - пам`ятки та земельної ділянки, відповідно. Враховуючи викладене, спір у даній справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, стороною позивача заявлено клопотання про витребування доказів, у якому просив:

витребувати у Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, адреса: 61003, м. Харків, вул. Квітки Основ?яненка, 7, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- заяви ОСОБА_1 (або її представника) про видачу містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «P-1» за адресою: АДРЕСА_1 та доданих до заяви документів (копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, копії документа, що посвідчує право власності на об?єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, містобудівного розрахунку, що визначає інвестиційні наміри замовника);

- наказу № 103м від 04.06.2021 про затвердження містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» за адресою: АДРЕСА_1 , а також наказів, якими внесено зміни до вказаних МУО;

витребувати у Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, адреса: 61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- матеріалів інвентаризаційних справ нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» за адресою: АДРЕСА_1 ;

витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПРОЕКТ», адреса: 61082, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 196/1, кв. 86, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- проекту реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "P-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 ;

Від представника Міністерства освіти та науки України Матвіюка М.А., до суду подано письмові пояснення разом з заявою про розгляд справи у відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник Харківської міської ради, у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції. Документ в електронному вигляді "Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій" від 11.06.2025 по справі № 953/4020/25, ), а також (за наявності) прикріплені до нього файли було надіслано 11.06.2025 16:55:37 одержувачу Харківська міська рада на його електронну адресу . Документ доставлено до електронної скриньки: 11.06.2025 16:59:46. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідачів до суду не надходило.

Представник Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) Скубак Н.В., в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, підтримала клопотання прокурора про витребування доказів, щодо участі громадських організацій не заперечувала за умови дотримання вимог підтвердження повноважень та направлення відповідних клопотань учасникам справи.

Представник третьої особи Міністерства культури та стратегічних комунікацій України Темкович І.О., в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, підтримала клопотання прокурора про витребування доказів, щодо участі громадських організацій зазначила про вирішення даного питання на розсуд суду.

Представник третьої особи Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» Молчанова Ю.Ю. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі, підтримала клопотання прокурора про витребування доказів, щодо участі громадських організацій зазначила про вирішення даного питання на розсуд суду з урахуванням дотримання вимог передбачених ЦПК.

Суд, дослідивши клопотання, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідач у своєму клопотанні посилається, як на підставу для закриття провадження у справі, на те, що за вказаних прокурором в позові порушень сторони Відповідача та відсутності матеріальної шкоди, усунення відповідних порушень, захист культурної спадщини має здійснюватися у порядку, передбаченому ЗУ «Про охорону культурної спадщини», який не передбачає право визначених прокурором позивачів звертатися з вимогами про зобов?язання відновити територію пам?ятки містобудування та архітектури місцевого значення, шляхом перебудови об?єкта будівництва позовна заява ґрунтується лише на публічному інтересі громади до об`єкта культурної спадщини.

Відповідно до ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і підстава виникнення (з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, причому такі функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 757/15346/18-ц дається тлумачення терміну публічно-владні управлінські функції. У розумінні пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України термін публічно означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу, тоді як зміст поняття владні полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Позовні вимоги обґрунтовуються недотриманням вимог закону та дозвільної документації відповідачем під час здійснення будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», а також щодо зайняття спірним об`єктом будівництва частини земельної ділянки, що належить до комунальної власності Харківської міської територіальної громади.

Разом з тим, даний спір не є публічно - правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснював владні управлінські функції, і крім того прокурор звернувся до суду від імені держави та виступає як власник пам`ятки «Гуртожиток Гігант» в особі Міносвіти; захищає інтереси Харківської міської територіальної громади як власника земельної ділянки комунальної форми власності площею 0,0018 га, що примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 (м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 79) та на якій відповідачем самочинно збудовано паркан по периметру об`єкта будівництва.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього й майбутніх поколінь регулюються Законом України "Про охорону культурної спадщини" від 8 червня 2000 року №1805-III.

Законодавцем у ч.1 ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Частиною другою статті 386 ЦК України законодавець встановив, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У постанові від 24 лютого 2025 року у справі № 420/28679/23, на яку покликається сторона відповідача, Верховний Суд виклав висновок, що обов?язки власників пам?яток щодо їх належного утримання, збереження та відновлення закріплений у Конституції та законах України, а їх невиконання порушує громадський (суспільний) інтерес, а відповідно й інтереси держави у правовідносинах у сфері охорони культурної спадщини, який захищається, з-поміж визначених у законі суб?єктів, уповноваженими на те органами державної влади, у тому числі в особі місцевих державних (військових) адміністрацій та їх органів, зокрема у судовому порядку, однак виключно у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Отже, інтереси держави, з огляду на визначені у Конституції України основні завдання та головні напрямки її діяльності, охоплюють у тому числі й громадський (суспільний) інтерес до культурної спадщини, до її збереження для нинішніх та майбутніх поколінь.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2018 року у справі № 824/2473/15-а зазначено, що з урахуванням специфіки адміністративного судочинства законодавець жорстко обмежив право суб`єктів владних повноважень звертатися до суду з адміністративним позовом, перерахувавши такі випадки, та зробив винятки про можливість звернення саме з адміністративним позовом у разі прямої вказівки на це у спеціальному законі.

У цій же постанові Верховного Суду зазначено, що широко тлумачити вказані винятки як можливість будь-якого суб`єкта владних повноважень звертатися до адміністративного суду з позовом до фізичної чи юридичної особи в разі, якщо спеціальним законом їм надано право на звернення до суду, не можна, оскільки це спотворює природу і завдання адміністративної юстиції.

Також підкреслено, що звернення до суду є способом реалізації компетенції відповідного суб`єкта владних повноважень, під час якого суд здійснює попередній судовий контроль, перевіряючи наявність законних підстав для втручання суб`єкта владних повноважень (позивача), а отже запобігаючи можливим порушенням прав, свобод та інтересів фізичних або прав та інтересів юридичних осіб. Звернення суб`єкта владних повноважень до суду не є способом захисту його прав чи інтересів, оскільки адміністративне судочинство має інше завдання, та не може призвести до виконання завдання адміністративного судочинства - захисту прав, свобод та інтересів фізичних або прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому констатовано, що до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень, в яких можуть бути відповідачами фізичні та юридичні особи, в чітко визначених законами України випадках.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 09 жовтня 2012 року у справі № 21-177а12, від 22 вересня 2015 року у справі № П/811/3781/14 та постановах Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 826/7962/16, від 06 червня 2018 року у справі № П/811/289/16, від 13 червня 2018 року у справі № 815/332/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 818/1735/17.

Спеціальним законом, який безпосередньо регламентує правовідносини у сфері охорони культурної спадщини та визначає вичерпний перелік випадків, за яких уповноважений орган охорони культурної спадщини як суб`єкт владних повноважень має право на звернення до суду, конкретний спосіб реалізації такого права, є Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Стаття 21 вказаного Закону передбачає право відповідного органу охорони культурної спадщини на пред`явлення позову до власника пам`ятки, якщо в результаті його дій або бездіяльності пам`ятці загрожує пошкодження або знищення, і якщо власник пам`ятки не вживає заходів щодо її збереження, зокрема у зв`язку з неможливістю створення необхідних для цього умов. Такий позов може бути пред`явлено й без попередження у разі невідкладної необхідності забезпечення умов для збереження пам`ятки.

Проте як встановлено зі змісту позовних вимог та матеріалів справи, у даному випадку позивач зазначає про порушення права держави не власником пам`ятки, а відповідачем через недотримання вимог будівництва (реконструкції), тому посилання на правові висновки зазначені у клопотанні не є релевантні обставинам даної справи.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу не виконання відповідачем законодавства про охорону культурної спадщини ч. 3 ст. 47 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за змістом якої юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам`яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов`язані відновити пам`ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

У постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 460/280/19 зазначено що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: по-перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; по-друге, чи має такий спір ознаки публічно правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.06.2018 (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 (справа № 826/27224/15) під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що поданий позов є цивільно-правовим та не може бути предметом спору в адміністративному процесі, а припущення відповідача в цій частині не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для закриття провадження у справі з огляду на те, що поданий позов є цивільно-правовим та не може бути предметом спору в адміністративному процесі.

Щодо клопотання про витребування доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Згідно з ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За змістом частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про витребування вище зазначених документів, оскільки самостійно отримати документи позивачем неможливо, відповідь на запит не отримано, а вказані документи мають суттєве значення для вирішення спору по суті.

Щодо клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи.

09.06.2025 до суду від ГО «Люк-медійна Група» в інтересах якої діє адвокат Коломійцев А.Ю. подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи.

10.06.2025 до суду від ГО «Харківський антикорупційний центр» в інтересах якої діє адвоката Рисенко В.М. подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача.

В підготовче засідання 26.06.2025 представники ГО «Люк-медійна Група» та ГО «Харківський антикорупційний центр» не з`явились.

Відповідно до частини першої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно частини третьої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Частина п`ята статті 53 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви про залучення третіх осіб, суд звертає увагу на особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів, які аналізувалися Верховним Судом у справі №640/21611/19. У постанові від 31.03.2021 Верховний Суд дійшов таких висновків: Громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.

Отже, вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду, в тому числі і в якості третіх осіб, суд вважає за необхідним витребувати від ГО «Люк-медійна Група» та ГО «Харківський антикорупційний центр» статут громадської організації, відомості про її засновників, мету діяльності громадської організації.

На підставі викладеного, керуючись статтею 84, 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Халабурдіна С.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новікова Е. в інтересах держави в особі позивачів: Міністерства освіти та науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації (Харківської обласної військової адміністрації) до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» про зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 », усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,0018 га, яка примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 ( АДРЕСА_1 ), шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану.

Клопотання представника позивача Київської окружної прокуратури м. Харкова Размєтаєва А.С. про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, адреса: 61003, м. Харків, вул. Квітки Основ?яненка, 7, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- заяви ОСОБА_1 (або її представника) про видачу містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «P-1» за адресою: АДРЕСА_1 та доданих до заяви документів (копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, копії документа, що посвідчує право власності на об?єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000, містобудівного розрахунку, що визначає інвестиційні наміри замовника);

- наказу № 103м від 04.06.2021 про затвердження містобудівних умов та обмежень щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» за адресою: АДРЕСА_1 , а також наказів, якими внесено зміни до вказаних МУО.

Витребувати у Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради, адреса: 61003, м. Харків, майдан Павлівський, 4, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- матеріалів інвентаризаційних справ нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОПРОЕКТ», адреса: 61082, м. Харків, просп. Героїв Харкова, 196/1, кв. 86, належним чином засвідчені копії наступних документів:

- проекту реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "P-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 .

Установити строк надання витребуваних судом документів - не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відкласти розгляд клопотання про залучення третіх осіб ГО «Люк-медійна Група» та ГО «Харківський антикорупційний центр» у підготовчому судовому засіданні.

Витребувати від ГО «Люк-медійна Група» та ГО «Харківський антикорупційний центр» статут громадської організації та відомості про її засновників.

Витребувані документи надати суду не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30.06.2025.

Суддя Т.В. Юрлагіна