Справа №: 343/752/25
Провадження №: 2/343/464/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2025 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
судді - Монташевич С. М.,
з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/752/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Стислий виклад позицій сторін:
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4469920, згідно з яким відповідачка отримала 6600,00 грн кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.
Укладаючи кредитний договір, відповідачка та ТОВ "МІЛОАН" вчинили дії, визначені ст. 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію". ОСОБА_1 підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений договір було розміщено в її особистому кабінеті, а також останній були перераховані кошти відповідно до п. 2.1. кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
ТОВ "МІЛОАН" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну суму. Однак остання зі свого боку не виконала умови кредитного договору.
16 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права грошової вимоги до боржників, у тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4469920 від 11.06.2021.
У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило право вимоги до вказаного боржника ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", згідно з договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 1-6).
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзив на позов не подавала.
Спір між сторонами не вирішений.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Згідно із ухвалою від 19.06.2025, суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
В подальшому того ж дня ОСОБА_1 заповнила анкету-заяву на кредит № 4469920, в якій замовила в ТОВ "МІЛОАН" кредит на суму 6600,00 грн (а.с. 15).
Додатком до договору про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 є Графік платежів, де серед іншого визначено чисту суму кредиту в розмірі 6600 грн, комісію за надання кредиту в розмірі 726 грн та розраховані проценти за користування кредитом 2392,50 грн (а.с. 13).
До матеріалів справи на підтвердження погоджених із відповідачкою умов кредитування позивач також долучив Правила надання фінансових кридитів товариством з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" (у редакції від 13.05.2021) (а.с. 16-19). Однак суд звертає увагу на те, що такі правила не містять підпису відповідачки, а відтак не має підстав уважати, що саме ці правила розуміла остання, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи кредитний догові. Роздруківка ж із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, на що звернув свою увагу Верховний Суд України в постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). За вказаних обставин суд не вбачає підстав для того, щоб уважати долучені до матеріалів справи Правила частиною договору про споживчий кредит № 4469920, а вказані у них умови - такими, що сторони взаємно погодили.
16 грудня 2021 року ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 16/12-2021-43, згідно з яким від першого до другого перейшло право вимоги до боржників, у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4469920 від 11.06.2021 (а.с.26-30). Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором факторингу, формами до Реєстру боржників (звор. а.с.30, а.с.37-39, а.с.40), актами приймання-передачі Реєстру боржників до вказаного договору факторингу (а.с.31, звор. а.с.31, а.с.32, 33, звор. а.с.33, 36) та платіжним дорученням № 313550010 від 20.12.2021 (а.с. 35).
У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", згідно з договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. У п. 5.2 договору про відступлення прав вимоги вказано, що права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акта приймання-передачі реєстру боржників в друкованому вигляді (додаток № 4). У розділі 7 договору визначено ціну договору та розрахунки за продаж (відступлення) (а.с. 41-46). Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором №10-01/2023, формами до Реєстру боржників (звор. а.с.46-47, звор. а.с.47, а.с.48, 49, зворот. а.с.49, а.с.50, звор. а.с.50), актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с.52-53).
Акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 складений та підписаний сторонами 10.01.2023 (а.с. 54).
Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору позики, непогашення відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до таких висновків.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, в якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Виходячи з описаних норм законодавства, на підставі досліджених письмових доказів суд висновує, що відповідачка ОСОБА_1 11.06.2021 в електронній формі уклала із ТОВ "МІЛОАН" договір про споживчий кредит №4469920, який підписала електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.
Вказане свідчить про виникнення між ОСОБА_1 та ТОВ "МІЛОАН" кредитних правовідносин, до яких слід застосовувати вимоги ст. 509, 1054 ЦК України.
Так, у частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами укладеного договору про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021, ТОВ "МІЛОАН" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 6600,00 грн на 29 днів (до 10.07.2021), строк якого було продовжено з урахуванням дотримання відповідачкою умов про його пролангацію (сплата процентів, комісії та частково тіла кредиту).
Факт перерахування відповідачці кредитних коштів підтверджений належими доказами, що описано вище. Даний факт ОСОБА_1 не заперечила, доказів на його спростування не надала. Кредитний договір, як і його певні умови недійсними не визнавалися. Неповернутим тіло кредиту залишилось в розмірі 6210,00 грн (6600 - 198 (сплачено 10.07.2021) - 192 (сплачено 13.07.021).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як виснував суд, 16 грудня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого від першого до другого перейшло право вимоги ОСОБА_1 . У свою чергу ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" .
Оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження як факт укладення між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 кредитного договору, так і факт перерахування першим останній кредитних коштів, натомість доказів повернення таких матеріали справи не містять, позивач набув права вимоги до відповідачки на підставі договорів, що описані вище, суд уважає, що в ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" виникло право вимагати повернення позики (право дійсної вимоги), а у відповідачки обов`язок по поверненню тіла кредиту в розмірі 6210,00 грн.
Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, натомість право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у встановленому законом порядку, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають до задоволення.
Щодо виникнення за договором про споживчий кредит №4469920 від 11.06.2021 обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитними коштами та періоду, протягом якого вони нараховувалися, суд зважає на таке.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 , просив, у тому числі, крім тіла позики (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.
Однак суд звертає увагу на те, що кредит надавався відповідачці на 29 днів і датою його повернення визначено 10.07.2021. Тобто саме до цього часу кредитодавець мав право нараховавути відсотки за користування кредитними коштами.
Крім того, вказаним договором передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує, користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів (п.2.3.1.1).
Як встановлено вище, ОСОБА_1 вчинила дії, передбачені договором про споживчий кредит №4469920, погасивши частково проценти, тіло кредиту та комісію за пролонгацію, а відповідно відбулася пролонгація строку договору, однак така могла мати місце не більше як на 60 днів. Таким чином строк кредитування з урахуванням пролонгації було продовжено ще на 60 днів, тобто з 11.07.2021 до 08.09.2021.
Також у розрахунку заборгованості заявлено до стягнення комісію в розмірі 726,00 грн. За умовами договору про споживчий кредит, з якими погодилася відповідачка, визначена комісія в розмірі 726,00 грн, яка нараховується за ставкою 11 відсотків від суми кредиту одноразово, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. А відтак позивач підставно заявляє до стягнення комісію у вказаному розмірі.
Як встановлено судом, з отриманої інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, а саме з відповідей Вигодської селищної ради та ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , однак згідно з паспортом НОМЕР_3 від 18.01.2023 вона рахується як Гошовська, тому інформацію як органом місцевого самоврядування, так і відділом моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС було надано із зазначенням прізвища ОСОБА_1 . З метою забезпечення можливості виконання рішення, встановивши дані про особу відповідачки, які були змінені після укладення нею договору, саме встановлені дані відповідачки щодо її прізвища суд зазначає у вступній та резолютивній частині рішення.
Розподіл судових витрат:
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
- договір № 01-07/24 про надання правової допомоги від 01.07.2024, який укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", в якому визначено вартість кожної з послуг, яку надає дане адвокатське об`єднання Товариству (а.с.66-67);
-прайс-лист адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС" із зазначеннями наданого виду послуг та їх вартості (а.с.68);
-заявку на надання юридичної допомоги №380 від 01.03.2025 адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (а.с.69);
Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачкою не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не наведені обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала би до задоволення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним та обґрунтованим.
На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 626, 628, 639, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, ст. 3, 12 Закону України "Про електронну комерцію", та керуючись статтями 141, 259, 264-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич