КИЇВСЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙСУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 753/24023/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9086/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Саліхова В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Лужецької О.Р., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1 від 16.06.2021 року у розмірі 23 916 грн., а також судовий збір в розмірі 2 422,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (а.с. 1-16).

На обґрунтування позову зазначав, що 16.06.2021 року ОСОБА_1 з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/, подав заявку № 1 на отримання кредиту. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс». Електронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.

Таким чином, 16.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1, відповідно до умов якого відповідачу перераховано кредитні кошти на банківську картку в сумі 6 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі.

Вказував, що 05.09.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» за плату права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «Діджи Фінанс» становить 23 916 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн.; заборгованість за відсотками - 17 916 грн.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду (а.с. 1-16).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1 від 16.06.2021 р. в розмірі 23 916 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн., заборгованість за відсотками - 17 916 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. (а.с. 84-92).

Не погодившись з рішенням районного суду, 05 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Борух С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 102-110, 123-131).

На обґрунтування скарги зазначав, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надав до суду доказів підписання ним та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» договору кредитної лінії № 26019 від 16.06.2021 року, спеціальних умов № 1 від 16.06.2021 року до договору кредитної лінії, додаткової угоди від 16.07.2021 року про зміну сов договору № 1 від 16.06.2021 року, додаткової угоди від 30.07.2021 року про зміну сов договору № 1 від 16.06.2021 року. Також, надані позивачем вказані вище документи не містять інформації про їх підписання ним з використанням одноразового ідентифікатора. Позивачем не було надано доказів, з яких можна було б установити, що відповідач пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» через номер телефону, який він сам нібито зазначив, позивачем не було надано доказів того, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» повідомляло його про всі умови кредитування (складові загальної вартості кредиту).

Крім того, до позовної заяви не було надано ні копії паспорту споживчого кредиту, графіку платежів, ні доказів ознайомлення його з ними. Доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджено належними доказами.

Суд першої інстанції проігнорував той факт, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надав до позовної заяви банківської виписки по рахунку, а АТ «Перший Український міжнародний банк» за результатами розгляду ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 18.12.2024 року не зміг надати запитуваної інформації.

Розрахунок заборгованості не є належним доказом видачі та отримання кредиту, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірним доказом розміру заборгованості а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами.

Крім того, позивач не надав належний реєстр боржників до договору про відступлення права вимоги (договору факторингу) від 05.09.2022 № 556/ФК-22, у зв`язку з чим не можна встановити факт переходу права грошової вимоги до нього за договором про споживчий кредит.

Також, суд першої інстанції не надав оцінки тому, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надало доказів надання відповідачу кредиту, зокрема, платіжного доручення/платіжною інструкції.

Звертав увагу, що розділ «Реквізити та підписи сторін» спірного договору містить лише дані позичальника ОСОБА_1 , однак не містять будь-яких доказів накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора окрім зазначення «підпис електронним одноразовим ідентифікатором».

Позивачем також надано до суду копію оферти пропозиції укласти електронний договір та копії додаткових угод, які не містять підпису позивача, окрім надрукованих фраз про їх підписання електронним підписом та слова «Електронний підпис одноразовим ідентифікатора» у відповідній пустій графі.

Разом з тим, на підтвердження надання кредиту до суду надано підтвердження АТ «ПУМБ» в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» підтвердження про зарахування коштів згідно договору. Однак, встановити. Яке відношення даний переказ має до відповідача, неможливо. Неможливо встановити номер картки під час оформлення заявки, як і відсутня будь-яка прив`язка даного переказу саме до цього кредитного договору (а.с. 102-110, 123-131).

15 травня 2025 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенка М.Е., в яких останній просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, стягнути витрати на правничу допомогу з відповідача (а.с. 145-155).

За правилами частини 13 статті 7, частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2023 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із заяви про прийняття оферти (акцепт) ОСОБА_1 погодив умови кредитного договору на суму 6 000 грн., строком на 30 днів, розмір процентної ставки/день - 1,6 %, базова процентна ставка 2,6% в день, реальна річна ставка 12020,88 % річних.

Крім того, підтвердив, що вивчив умови оферти, Правил надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, на умовах кредитної лінії ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», розміщених на сайті: https://cashberry.com.ua, та свідомо приймає пропозицію укласти електронний договір на запропонованих і погоджених з ним умовах, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Підтвердив використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису спеціальних умов № від 16/06/2021 року до договору кредитної лінії № 26019 від 16/06/2021 року (а.с. 31-37).

Таким чином позивач зазначав, що між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ОСОБА_1 погоджено спеціальні умови № 1 до договору кредитної лінії № 26019, у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6 000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,6 % в день, базова процентна ставка 2,6% в день, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з договором у повному обсязі (а.с. 31-37).

До позовної заяви позивачем надано додаткові угоди про зміну умов договору № 1 від 16.06.2021 року, від 30.07.2021 року, від 13.08.2021 року (а.с. 38-42), які не містять підписів сторін.

На підтвердження надання відповідачу кредитних коштів в розмір 6000 грн. позивачем надано до суду першої інстанції підтвердження АТ «ПУМБ», яким повідомлено, що АТ «ПУМБ» в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток № 095/02 від 01.10.21, підтверджує зарахування коштів згідно даних у Додатку до цього листа, зокрема, транзакція на рахунок НОМЕР_1 від 16.06.2021 року на суму 6000 грн. (а.с. 60-61).

Як вбачається з розрахунку ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» станом на 26 листопада 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № № 1 від 16.06.2021 року становить 23916 грн. (а.с. 47-49).

ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 05 вересня 2022 року уклали Договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 , який має заборгованість на суму 23 916 грн. (за тілом кредиту - 6000 грн. та за відсотками - 17 916 грн.), що підтверджується Витягом з Реєстру боржників до указаного Договору факторингу (а.с. 50-54, 46).

ТОВ «ФК «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало кошти за Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05 вересня 2022 року на рахунок ТОВ «ФК ІНВЕСТ ФІНАНС» згідно з платіжними інструкціями: від 06 вересня 2022 року № 2474 у розмірі 1 488 000 грн, від 12 вересня 2022 року № 2493 у розмірі 744 000 грн; від 19 вересня 2022 року № 2544 у розмірі 744 000 грн. (а.с. 55).

30 жовтня 2023 року Вих. № -АВ ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» направляло відповідачеві досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором 1 від 16.06.2021 (а.с. 56).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» зазначав, що ТОВ «ФК ІНВЕСТ ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором платежів на вищевказану суму.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Однак, позивачем не надано до суду належного доказу того, що заявлена сума кредитних коштів в розмірі 6 000 грн. була перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 .

До суду першої інстанції на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів в розмір 6000 грн. позивачем надано до суду першої інстанції підтвердження АТ «ПУМБ», яким повідомлено, що АТ «ПУМБ» в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток № 095/02 від 01.10.21, підтверджує зарахування коштів згідно даних у Додатку до цього листа, зокрема, транзакція на рахунок НОМЕР_1 від 16.06.2021 року на суму 6000 грн. (а.с. 60-61).

Разом з тим, з наданого позивачем підтвердження АТ «ПУМБ», а ні з інших наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити, що даний переказ стосується саме відповідача.

Зокрема, неможливо встановити належність картки НОМЕР_1 саме відповідачу чи зазначення ним такого номеру картки під час оформлення заявки, кредитного договору, також відсутня будь-яка інформація щодо прив`язки даного переказу саме до кредитного договору № 1 від 16.06.2021 року.

У справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 6 000 грн за договором № 1 від 16.06.2021 року.

Вказане підтвердження АТ «ПУМБ» не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу за вказаним кредитним договором, а свідчить лише про проведення Банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року у цій справі № 753/24023/24 зобов`язано Акціонерне товариство «Перший Міжнародний Український Банк» (місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, 04070; код за ), надати первинний банківський документ (виписку по рахунку, платіжна інструкція, меморіальний ордер, тощо), як доказ перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 в сумі 6000 грн. на виконання умов кредитного договору № 1 від 16.06.2021 року (а.с. 75).

На виконання вказаної ухвали, Акціонерне товариство «Перший Міжнародний Український Банк» листом від 31.12.2024 року № КНО-07.8.6/12295БТ повідомлено до районного суду, що Договір № 1 від 16.06.2021 року в Банку не укладався (а.с. 81-82).

Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, а відтак дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір в розмірі 3 633,60 грн. (а.с. 132) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 лютого 2025 року -скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3 633,60 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

В.В. Саліхов