Справа № 444/1610/25
Провадження № 2/444/1174/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г.І

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього робітничого типу двору в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 89,5 м2, житловою площею 51,3 м2, допоміжна площа 38,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла після його смерті спадщину, оскільки їй рішенням суду було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, під час якого вона звернулася до приватного нотаріуса Кобзар Любов Вікторівни.

Водночас інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, подав нотаріусу заяву про те, що він знає про зміст заповіту, складеного ОСОБА_2 в тому числі й в його користь, однак вказав, що пропустив строк для прийняття спадщини, в суд із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде, вказав, що відмовляється від прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом в її користь.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові колишнього робітничого типу двору, записи в погосподарських книгах були підтвердженням права власності на будинок, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок відсутній, вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 10 червня 2025 року о 11 год. 30 хв.

Витребувано від третьої особи, приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любові Вікторівни належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи № 04/2025, яка зареєстрована 15 січня 2025 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи 04/2025, яка зареєстрована 15 січня 2025 року після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Підлісся, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 05 серпня 1997 року.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , яке видане Лавриківською сільською радою Львівської області 02 лютого 1991 року, вбачається, що своє дошлюбне прізвище ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 змінила на Сало внаслідок укладення 02 лютого 1991 року шлюбу із ОСОБА_5 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02 лютого 1991 року було зроблено запис за № 1. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_6 .

Тобто дошлюбним прізвищем ОСОБА_1 було ОСОБА_4 .

Викладеним у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 , яке видане 10 січня 1972 року Лавриківською сільською радою Львівської області, стверджується, що її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_7 .

Викладеним у виписці № 860 з погосподарської книги № 1 по с. Підлісся Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року, яка 14 червня 2024 року видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 м2, житловою площею 40,0 м2 , особовий рахунок № НОМЕР_4 належить до робітного типу двору, головою якого був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка.

З виписки № 860/1 з погосподарської книги № 1 по с. Підлісся Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 15.04.1991 року, яка 14 червня 2024 року видана Магерівським старостинським округом № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,0 м2, житловою площею 40,0 м2 , особовий рахунок № НОМЕР_4 належить до робітного типу двору, головою якого був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 08 березня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 51, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_5 , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 08 березня 2022 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із змісту заповіту, який складений 02 вересня 2020 року та посвідчено ОСОБА_9 , керуючою справами виконкому Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 119, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження: все своє майно, що буде належати йому на день його смерті, заповів в рівних частках кожному, а саме дочці, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто позивачу, синові, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За відомостями виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівської області, заповіт від імені гр. ОСОБА_2 , посвідчений Магерівською селищної радою Жовківського району Львівської області від 02 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 119, не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости села від 14 червня 2024 року.

Чинність даного заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка надана нотаріусом в спадковій справі.

Суд враховує, що ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про те, що він знає про зміст заповіту, складеного ОСОБА_2 в тому числі й в його користь, однак вказав, що пропустив строк для прийняття спадщини, в суд із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде, відмовляється від прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Ч. 1 ст. 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну.

Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 листопада 2024 року, яке набрало законної сили, у справі № 444/3487/24, провадження № 2/444/1240/2024, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Внаслідок звернення позивача до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу, ОСОБА_10 у строк визначений судом, а саме 15 січня 2025 року, із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом було зареєстровано спадкову справу № 04/2025, номер у Спадковому реєстрі 73500870, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79710300 від 15 січня 2025 року.

З довідки № 855, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради 14 червня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 , до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований і проживав в будинку АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Кобзар Любов Вікторівною 16 квітня 2025 року мені, ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на бланку серії НТС № 890123, яке зареєстроване в реєстрі за № 449, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,2500 га (нуль цілих дві тисячі п`ятсот десятитисячних) гектара, кадастровий номер :01:007:0049, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 019149, виданого Підліссянською сільською радою від 21 лютого 1997 року; на бланку серії НТС № 890124, яке зареєстроване в реєстрі за № 450, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1610 га (нуль цілих одна тисяча шістсот десять десятитисячних) гектара, кадастровий номер :01:007:0050, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 019149, виданого Підліссянською сільською радою від 21 лютого 1997 року.

Видача зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 після смерті батька, ОСОБА_2 , підтверджує факт прийняття позивачем спадщини після його смерті.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є власником зазначеного вище майна, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав № 423066283, № 423066892 відповідно, які сформовані 16 квітня 2025 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Кобзар Л. В.

Однак постановою від 16 квітня 2025 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що позивачем не поданні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Підліссянської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 1352, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 25 березня 2025 року, вбачається, що в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 не реєструвалося.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Підлісся належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Суд враховує, що правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», та з довідки-характеристики № 1353, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 25 березня 2025 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , вбачається, що рік побудови житлового будинку 1975, загальна площа житлового будинку 89,5 м2, житлова площа 51,3 м2, допоміжні приміщення та їх площа: веранда 10,8 м2, коридор 5,1 м2, кладова 6,5 м2, сходова клітка 1,9 м2, кухня 13,9 м2, загальна площа допоміжних приміщень 38,2 м2.

При будинку є господарська будівля з літньою кухнею, та споруди, ворота з хвірткою, огорожа, ворота з хвірткою.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прийняла після його смерті спадщину, оскільки їй рішенням суду було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, під час якого вона звернулася до приватного нотаріуса Кобзар Л. В.

Водночас інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, подав нотаріусу заяву про те, що він знає про зміст заповіту, складеного ОСОБА_2 в тому числі й в його користь, однак вказав, що пропустив строк для прийняття спадщини, в суд із позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини звертатися не буде, вказав, що відмовляється від прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом в мою користь.

Так як ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові колишнього робітничого типу двору, записи в погосподарських книгах були підтвердженням права власності на будинок, як наслідок суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 89,5 м2, житловою площею 51,3 м2, допоміжна площа 38,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 червня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.