Справа № 285/1654/25
провадження у справі №2/0285/1060/25
16 червня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Павлюк Т.П. та осіб, які беруть участь у справі:
позивач: представник не прибув,
відповідач: не прибув,
розглянувши заочно у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
19.02.2025 АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 80 088 грн. 09 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 30 088 грн 90 коп., а також судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.
В обґрунтування позову зазначає, що 14.09.2023 між АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 50 000 грн зі сплатою 55% річних та кінцевим терміном повернення коштів 13.09.2026. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, станом на 25.03.2025 року виникла заборгованість в сумі 80 088 грн. 09 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 30 088 грн 90 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.
Представник позивача а судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Судом встановлено, що 14.09.2023 між АТ «Акцент-Банк» ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 50 000 грн зі сплатою 55% річних та кінцевим терміном повернення коштів 13.09.2026 (а.с. 10).
Кредитний договір укладено шляхом підписання Заяви про надання послуги «Швидка готівка» (а.с. 10).
Відповідно до змісту зазначеної Заяви, ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір (а.с. 10, 9 зворот, 12).
До матеріалів справи не долучено Умови та Правила у відповідній редакції.
Разом з тим, наявні в матеріалах справи Заява, Паспорт споживчого кредиту, як складові кредитного договору містять істотні умови кредитування (сума позики, строк дії кредиту, проценти за користування кредитом, тощо).
Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором (а.с. 13 зворот).
Згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.03.2025 виникла заборгованість в сумі 80 088 грн. 09 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 30 088 грн 90 коп., які позивач просить стягнути з відповідача (а.с. 13).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Установлено, що кредитний договірних укладено 14.09.2023 з кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 13.09.2026.
Отже, 19.02.2025 Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить достроково повернути усю суму кредиту та процентів за користування кредитом, строк сплати яких ще не настав.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно із п. 3 кредитного договору (Заяви) метою отримання кредиту є придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг (а.с. 10).
Положеннями ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено види договорів позики, на які не поширюється дія цього Закону, до яких кредитний договір, укладений між сторонами у зазначеній справі, не відноситься.
Отже вказаний кредитний договір є споживчим, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».
Суд звертає увагу, що згідно із ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10.06.2017, було передбачено, що якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця.
Однак, на момент укладення кредитного договору, між сторонами у справі (14.09.2023), статтю 11 Закону України «Про захист прав споживачів» викладено у новій редакції, яка не містить вимоги кредитодавця повідомляти споживача протягом 30 календарних днів з метою дострокового повернення кредиту у повному обсязі.
Разом із тим, положення Закону України «Про споживче кредитування» містять аналогічні вимоги щодо обов`язкового досудового порядку врегулювання питання щодо дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Так, за змістом абз. 3 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору від 14.09.2023, якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.
Таким чином норма абз. 3 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Отже, оскільки у спірних правовідносинах кредит надавався на споживчі цілі, тому відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» банк повинен був попередньо направити позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту.
Матеріали справи не містять доказів направлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту, а тому суд приходить до висновку, що термін виконання грошових зобов`язань у повному обсязі не настав, оскільки банк не набув права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню лише в частині грошових зобов`язань, строк виконання яких настав.
Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом станом на 25.03.2025, тому суд ухвали стягнути заборгованість за кредитом за період з дня укладення кредитного договору - 14.09.2023 і до 25.03.2025.
Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту позичальник за період з дня укладення кредитного договору - 14.09.2023 і до 25.03.2025 зобов`язаний був сплати щомісячні платежі за тілом кредиту (за 18 місяців) в загальній сумі 15 342 грн 03 коп. та щомісячні платежі по сплаті процентів за користування кредитом (за 18 місяців) в загальній сумі 36 629 грн 91 коп. (а.с. 12).
Отже, позовні вимоги банку є частково обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині стягнення поточної заборгованості за кредитом за період з 14.09.2023 до 25.03.2025 в сумі: 51 971 грн 94 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15 342 грн 03 коп.; проценти за користування кредитом в розмірі 36 629 грн 91 коп.
При цьому, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, оскільки він не відповідає умовам договору. Так, згідно вказаного розрахунку позичальник повинен був сплати всю суму тіла кредиту в розмірі 50 000 грн і всю суму процентів за користування кредитом - 25.03.2025, однак згідно умов кредитного договору всю суму кредиту позичальник зобов`язаний сплати лише до закінчення строку кредитування - 13.09.2026 (а.с. 13).
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку є частково обґрунтованими, частково підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішенні виготовлено 16.06.2025.

Суддя Т.Б. Сташків