КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 367/314/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5943/2025Головуючий у суді першої інстанції - Горбачової Ю.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2024 року по цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСББ «Суворов 1-О» звернулося до Ірпінського міського суду Київської області з вищевказаним позовом в якому просило встановити за ним безстрокові та безоплатні земельні сервітути щодо земельних ділянок.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 19.02.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд справи було ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. (а.с.106)

В підготовчому засіданні 23.05.2024 судом було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам статтями 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху.

07.06.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позову без руху.

Проаналізувавши матеріали справи та поданої заяви, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви не усунуті та посилаючись на ч. 2 ст. 127 ЦПК України суд першої інстанції продовжив процесуальний строк для усунення недоліків. Копія даної ухвали була доставлено до електронного кабінету позивача, яка підтверджується довідкою про доставку від 08.07.2024.

12.08.2024 позовну заяву ОСББ «Суворов 1-О», яка була подана до Ірпінського міського суду Київської області, залишено без розгляду.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 через свого представника Коляду А.М. 10.09.2024 року подала до суду заяву про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16 500 гривень (а.с.160-162 ).

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області 21.11.2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСББ «Суворов 1-О» на користь ОСОБА_1 частину понесених ним судових витрат на правничу допомогу 8000 грн. (вісім тисяч гривень).

Суд першої інстанції виходив із того, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності та виконаних процесуальних дій.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області, посилаючись на порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення по суті не ухвалювалось, а тому додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач ОСОБА_1 , через свого захисника Коляду А.М. зазначила, що додаткове рішення суду є законним, постановлене з дотриманням вимог законодавства, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Згідно приписів частини 1 ст. 369 ЦПК України, передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСББ «Суворов 1-О» звернулося 05 січня 2024 року до суду із позовними вимогами про встановлення безстрокових безоплатних земельних сервітутів щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:067:0015, :01:067:0016, :01:067:0017, :01:067:0018, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 19.02.2024 було відкрито провадження у справі, розгляд справи було ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. (а.с.106)

В підготовчому засіданні 23.05.2024 судом було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам статтями 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 23.05.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме позивачу необхідно: зареєструвати електронний кабінет відповідно до вимог законодавства та надати суду доказ на підтвердження; сплатити судовий збір ще за три вимоги немайнового характеру; конкретизувати позовні вимоги до відповідача.

07.06.2024 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява на виконання ухвали про залишення позову без руху.

Незважаючи на подана заяву, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви не усунуті та посилаючись на ч. 2 ст. 127 ЦПК України ухвалою від 10.06.2024 продовжив процесуального строку для усунення недоліків до п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Копія ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.06.2024 була доставлено до електронного кабінету позивача, яка підтверджується довідкою про доставку від 08.07.2024.

Ухвалою від 12.08.2024 позовну заяву ОСББ «Суворов 1-О», залишено без розгляду, згідно п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України оскільки провадження у справі було відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір, а позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 через свого представника Коляду А.М. 10.09.2024 року подала до суду заяву про стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 16 500 гривень (а.с.160-162 ).

Додатковим рішенням Ірпінського міського суду Київської області 21.11.2024 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСББ «Суворов 1-О» на користь ОСОБА_1 частину понесених ним судових витрат на правничу допомогу 8000 грн. (вісім тисяч гривень).

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд зазначив, що такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності та виконаних процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальний порядок вирішення судом питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду, передбачений частинами 5, 6 ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення такої ухвали, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які доводять зловживання процесуальними правами.

Тобто з огляду на зміст вказаних статей, на заявника покладається обов`язок довести фактичне понесення таких витрат, а також довести необґрунтованість дій позивача

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції також застосував норми процесуального закону щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України).

Утім у даній справі позов було залишено без розгляду, відтак при вирішенні питання про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу слід керуватися ч. 5 ст. 142 ЦПК України та зокрема встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Представник відповідача у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу не обґрунтовує та не вказує жодних доводів щодо необґрунтованих дій позивача, в чому вони полягали, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов, чи протидіяв правильному вирішенню спору, зловживав процесуальними правами тощо.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Підстави вважати, що позивач вчинив необґрунтовані дії, чи діяв недобросовісно, зловживаючи своїми правами, відсутні.

Колегія суддів бере до уваги, те що з моменту звернення до суду із позовом (05 січня 2024 року) та залишенням позову без розгляду (12 серпня 2024 року), розгляд справи не розпочався, а рішення за результатами розгляду справи по суті не ухвалювалось.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами і тому відсутні підстави для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з залишенням позову без розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 21 листопада 2024 року слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка була подана адвокатом Колядою А.М. про стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворов 1-О» на додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2024 року - задовольнити.

Додаткове рішення Ірпінського міського суду Київської області від 21 листопада 2024 року - скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка була подана адвокатом Колядою Анатолієм Миколайовичем про ухвалення додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова