Справа № 484/3466/24
Номер провадження 2/489/226/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач), третя особа 1 - Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області як орган опіки та піклування, третя особа 2 - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту перебування дитини на утриманні

встановив

В червні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення факту перебування дитини на утриманні. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що з 2014 року позивач та відповідач проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_3 . З 2016 року сімейне життя з відповідачем погіршилося та вони почали проживати окремо. Після припинення відносин з відповідачем, їх спільний син почав проживати разом з позивачем. Мати сина з моменту народження не приймає участі у вихованні сина, ніколи не відвідує його, не бере участі у його житті. Проживання дитини разом з позивачем відповідає його інтересам.

З цих підстав просив суд встановити факт перебування дитини на утриманні громадянина ОСОБА_1 його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити місце проживання сина ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що дитина проживає з позивачем і спору не має. Надав суду відзив, в якому вказав, що в 2017 році відповідач разом з дитиною поїхали до м. Миколаїв, де він ходив в садочок. Щодо утримання позивачем сина, то до суду не надано жодного доказу. Позивач декілька разів приїздив відвідати сина і брав його з собою на вихідні до свого проживання у м. Первомайськ. Та наприкінці 2018 року, позивач приїхав провідати сина, взяв його і поїхав з ним до міста Первомайськ, тобто до свого місця проживання, але назад матері його не повернув. Позивач категорично відмовляв відповідачу привезти сина назад, а також заборонив їй приїздить і бачитись з дитиною. З сином відповідач спілкується останні роки в телефонному режимі, під час якого сина повідомив, що хоче жити з нею. На даний час відповідач виїхала за межі ОСОБА_5 , вийшла заміж, народила дитину. Вважає, що місце проживання дитини слід визначити разом з матір`ю, оскільки батько дитини не надає можливості відповідачу зустрічатись та спілкуватись зі своєю дитиною. З цих підстав просила відмовити у задоволенні позову.

19.03.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де вказав, що позивач проходить військову службу у стрілецькій роті ВЧ № НОМЕР_1 НГУ, і доводи представника відповідачки у відзиві стосовно встановлення факту утримання дитини як аргумент для отримання відстрочки від мобілізації є недоречними. представник відповідачки у відзиві неодноразово наголошує на тому що позивач та його сім`я нібито здійснювали перешкоджання у спілкуванні з сином ОСОБА_6 , хоча жодних доказів даному факту не надано. Позивач ніколи і ні за яких обставин не намагався і не намагається заборонити спілкуванню матері з дитиною це підтверджується висновком органу опіки і піклування Первомайської міської ради. станом на теперішні час батько створив всі необхідні умови для гармонійного розвитку дитини, через те що позивач разом з бабусею з немовляти виховував сина самостійно, між ними виник сильний емоційний зв`язок, та виражена сильна прихильність до батька, оскільки рідну матір дитина майже не знає, тож підсумовуючи вищенаведене можна дійти висновку про те що, створені найкомфортніші умови для розвитку дитини, змінивши які дитина може перенести сильний стрес.

Представник третьої особи 1 Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, де просив суд розглядати справу без їх участі.

Представник третьої особи 2 Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, де просив суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносин.

Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач та відповідач мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 29.06.2022 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані з-поміж інших, відповідач разом з сином ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Южноукраїнського ліцею від 22.04.2024 №353 ОСОБА_3 регулярно відвідує заняття у ліцеї. Батько спілкується з педагогами, які навчають дитину, цікавиться шкільним життям дитини. мати ОСОБА_7 контакту із ліцеєм, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується.

В характеристиці Южноукраїнського ліцею №4, виданої на ім`я ОСОБА_4 зазначено, що останнього виховує батько - ОСОБА_8 . Він відповідально ставиться до виховання та навчання сина.

Згідно з актом про проживання особи від 12.05.2024, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підтвердили факт проживання за адресою: АДРЕСА_3 починаючи з липня 2023 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 .

Як слідує з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, відповідач ОСОБА_7 змінила своє прізвище на ОСОБА_12 внаслідок укладання шлюбу.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 від 04.03.2025, здійснити обстеження житлово-побутових умов проживання, дослідити обставини справи не вдалося у зв`язку з відсутністю доступу до помешкання. Зі слів сусідів родини, за вказаною адресою ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_8 проживає разом зі співмешканкою, двома дітьми, власною матір`ю та дідусем, відносно якого вчиняв домашнє насильство. Крім того, сусіди посвідчили, що донедавна позивач служив у ЗСУ, однак повернувшись додому уникає соціальних контактів, двері нікому не відчиняє. Враховуючи фактичне місце проживання позивача, спеціалістом центру була проведена оцінка потреб бабусі дитини ОСОБА_13 , яка здійснює догляд за дитиною, забезпечує потреби онука. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї ОСОБА_13 , зазначена особа, разом з онуком та співмешканцем ОСОБА_14 проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Потреби дитини задовольняє саме його бабуся ОСОБА_13 . Дитина має необхідні речі першої необхідності. Зі слів бабусі дитини по лінії батька ОСОБА_13 нещодавно її син був повернутий до лав ЗСУ після самовільного залишення частини, перебуває у м. Миколаєві. Наразі, з 17.01.2025 ОСОБА_8 проходить військову службу у в/ч № НОМЕР_1 НГУ. Здійснити оцінку потреб ОСОБА_1 , оцінити вплив факторів сім`ї та середовища, здатність батька забезпечувати потреби сина відсутня. Відсутні матеріали, здатні характеризувати батьків дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_15 , відомості щодо наявності у зазначених осіб захворювань на алкоголізм або наркоманію, наявність інвалідизуючих психічних захворювань, які унеможливлюють належне виконання власних батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з його батьком ОСОБА_1 .

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 487/2001/19-ц від 28.12.2020 вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

У параграфі 54 рішення «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У частинах четвертій та п`ятій статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд враховує такий висновок органу опіки та піклування про визначення місце неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком, проте зауважує, що він є недостатньо обґрунтованим, оскільки не обстежувалися умови проживання дитини, не враховувалися відомості, які б характеризували батьків дитини через їх відсутність. Окрім того, акцентувалась увага на догляді та піклуванні дитиною саме матір`ю позивача і перебування останнього на службі у ЗСУ.

Разом з тим, суд зауважує, що дитина ОСОБА_3 навчається у Южноукраїнському ліцеї №4 з 2024 року (2 клас). Місце проживання матері - Миколаївська область, Баштанський район, с. Христофорівка, є віддаленим від місця знаходження навчального закладу, який відвідує дитина. Це може створити додатковий стрес для дитини як у випадку зміни навчального закладу, так і залишенні дитини у школі, де вона наразі навчається. Так, при зміні навчального закладу, де неповнолітня дитина має сталі зв`язки зі школою, вчителями, однокласниками, на новий, дитина буде змушена адаптуватися в іншому середовищі. Крім того, відповідач не довела, та в судовому засіданні не встановлено, що на даний час між нею та дитиною встановлений такий психологічний зв`язок, що визначення місця проживання дитини разом із нею, у іншому населеному пункті, у незвичних для дитини умовах, буде відповідати найкращим інтересам дитини. Більш того, відповідач в своєму відзиві акцентує увагу на тому, що її син ОСОБА_16 тривалий час проживає разом з батьком, де для нього створено належні умови проживання і розвитку, а між нею та сином дійсно втрачено сталий емоційний зв`язок.

Подібних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 14.02.2020 у справі № 574/886/18, де зазначив, що у зв`язку з відсутністю налагоджених відносин позивача та її чоловіка з дитиною, визначення місця проживання малолітньої дитини разом із матір`ю не відповідатиме найкращому забезпеченню її інтересів, оскільки у цьому випадку дитині доведеться адаптуватися до нового соціального середовища, що може негативно вплинути на її психологічний стан. При цьому Верховний Суд зауважує, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом з її батьком не позбавляє матір дитини піклуватися про неї, бачитись з нею, спілкуватись, брати участь в її житті, проявляти материнську любов.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17 якщо діти тривалий час безперервно проживали з батьком в оточенні інших рідних для них людей у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що забезпечує їхній розвиток і не є неблагополучним, то це є підставою для визначення місця проживання дітей із батьком.

Оскільки відповідач не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із батьком у звичному для неї середовищі, вказане є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком.

Посилання представника відповідача на відсутність спору щодо місця проживання дитини спростовуються доводами викладеними у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме, що на даний час малолітня дитина проживає разом з батьком, між ними встановлений міцний психологічний зв`язок, дитина перебуває у безпечному і дружньому для неї середовищі, вважає місцем свого проживання місце проживання свого батька, суд вважає необхідним визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Що стосується вимоги позивача про встановлення факту перебування на його утриманні дитини ОСОБА_4 , то суд зазначає таке.

За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ч. 2, 5 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

В силу ст. 141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу матеріалів позовної заяви, не вбачається якими саме обставинами позивач обґрунтовує вимогу про встановлення факту перебування дитини на його утриманні, не зазначає з якою метою необхідно встановити саме такий факт.

Суд звертає увагу на те, що сам факт проживання дитини разом з батьком та отримання ним позитивної характеристики як особи, яка піклується про дитину, не є безумовним доказом того, що дитина перебуває виключно на його утриманні. Позивачем не надано жодних доказів того, що він звертався до матері дитини з вимогою про надання матеріальної допомоги на утримання сина, або вчиняв будь-які дії, спрямовані на отримання такої допомоги в примусовому порядку, зокрема, не звертався до суду з позовом про стягнення аліментів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ту обставину, що малолітній син ОСОБА_16 перебуває саме на його утриманні, а мати дитини не бере участі у його матеріальному забезпеченні. Тому в задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2-13,259,263-268 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ,адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа 1: Виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області як орган опіки та піклування, адреса: 55213, м. Первомайськ, вул. Михайла Грушевського, 3.

Третя особа 2: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, адреса: 54003, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20.06.2025.

Суддя В. В. Кокорєв