ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Петрової Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного міста Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ "Євро-Реконструкція" в інтересах якого діє представник Гречан Марина Василівна звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово комунальні послуги, а саме за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води в розмірі 84 820,68 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 24 151,34 грн, 3 % річних у розмірі 7 172,03 грн та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., а всього у розмірі 118 828,05 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і квартирі 14 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198. Відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

23 липня 2014 року у газеті "Хрещатик" (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті "Хрещатик" 06 серпня 2014 року (№ 111 (4511). Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постаання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статтей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ "Євро-Реконструкція" 13.10.2021 року.

Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачкою та позивачем не був укладений, заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.

Відсутність договору про надання послуг з постачання теплової енергії/централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачі) від оплати послуг в повному обсязі.

Відповідачі своєчасно з грудня 2015 року не вносять плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.10.2023 в розмірі 68 153,28 грн., з яких заборгованість ц централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 28 828,32 грн. та заборгованість із сплати послуг за гарячої води у розмірі 39 324,96 грн.

Крім того, з відповідачів підлягає стягненню інфляційна складова боргу у розмірі 18 549,68 грн. та 3% річних у розмірі 5 516,81 грн., що є підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 30).

14.03.2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Резнік К.О. надійшов відзив на позов, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 лише з 27.04.2018 року, а тому позовні вимоги про стягнення з нього заборгованості за період з грудня 2015 року по 27.04.2018 року є необґрунтованими. Крім того, відповідач ОСОБА_2 ніколи не проживав за цією адресою та відповідно не користувався житлово-комунальними послугами. В період з липня 2015 року по березень 2022 року він проживав зі своєю дружиною за адресою: АДРЕСА_3 . Після розірвання шлюбу, відповідач переїхав до Німеччини на постійне місце проживання. З огляду на викладене, вважає, що належним відповідачем у справі є лише ОСОБА_1 . Крім того вказує, на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з цим позовом (а.с. 48-62).

19.03.2024 року від представника позивача ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позов, з урахуванням уточненого розрахунку заборгованості та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води за період з 12.03.2017 року по 01.10.2023 року в розмірі 54 218,31 грн., інфляційну складову боргу в розмірі 10 637,46 грн., 3 % річних у розмірі 3 099,95 грн. та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., а всього у розмірі 70 639,72 грн. (а.с. 63-81).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання в якому він просить суд проводити судовий розгляд без його участі, просить задовольнити позовні вимоги, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином, у відповідності до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, викликався до суду судовою повісткою за адресою реєстрації, однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Резнік К.О. повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, від представника надійшло клопотання в якому вона просить суд розглянути справу за відсутності відповідача та його представника (а.с. 100-102).

У відповідності до ч. 2ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі і квартирі 14 здійснюється ТОВ "Євро-Реконструкція" на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 та відповідно до положень Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10 квітня 2014 року, за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є об`єкт господарювання з постачання теплової енергії (а.с. 16-20, 21-23, 24).

Згідно з розрахунку заборгованості з постачання гарячої води, заборгованість відповідачів за період з 12.03.2017 року по 30.09.2023 року складає 31 331,00 грн., інфляційна складова боргу - 6 167,82 грн. та 3% річних - 1 783,65 грн. (а.с. 85-86).

Згідно з розрахунку заборгованості з постачання теплової енергії, заборгованість відповідачів за період з 12.03.2017 року по 30.09.2023 року складає 22 887,31 грн., інфляційна складова боргу - 4 469,64 грн. та 3% річних - 1 316,13 грн. (а.с. 87-88).

Згідно з витягу з реєстру територіальної громади м. Києва у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.01.2010 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.04.2018 року (а.с. 15).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України "Про житлово-комунальні послуги", а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актами, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Проте, договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно правовими актами на момент виникнення заборгованості між відповідачкою та ТОВ "Євро-Реконструкція" не був укладений, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ "Євро-Реконструкція" від мешканців вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц міститься правовий висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Таким чином, оскільки відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення/теплової енергії та постачання гарячої води, а тому вони не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 24 червня 2004 року N 1875-VI) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року N 2189-VIII) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за N 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пунктів 18, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, які надавалися позивачем. Звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідачів протягом спірного періоду не надходило.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про стягнення солідарно з них на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, суд не погоджується з розрахунками позивача щодо суми заборгованості.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі з 27.04.2018 року, а відповідач ОСОБА_1 з 20.01.2010 року (а.с. 15), таким чином з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за період з 27.04.2018 року по 30.09.2023 року, а з відповідача ОСОБА_1 за період з 12.03.2017 року.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за постачання гарячої води у розмірі 5 073,70 грн. та 3% річних у розмірі 12,51 грн. за період з 12.03.2017 року по 27.04.2018 року, заборгованість та постачання теплової енергії у розмірі 4 524,80 грн., 3% річних у розмірі 11,16 грн., а всього у розмірі 9 622,17 грн.

Солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з 27.04.2018 року по 30.09.2023 року підлягає стягненню заборгованість та постачання гарячої води у розмірі 26 257,30 (з розрахунку 31 331,00 - 5 073,70 грн.), 3% річних у розмірі 1 771,14 грн. (з розрахунку 1 783,65 грн. - 12,51 грн.) та інфляційна складова у розмірі 6 167,82 грн., заборгованість та постачання теплової енергії у розмірі 18 362,51 грн. (з розрахунку 22 887,31 грн. - 4 524,80 грн.), 3% річних у розмірі 1 304,97 грн. (з розрахунку 1 316,13 грн. - 11,16 грн.) та інфляційна складова у розмірі 4 469,64 грн., а всього у розмірі 58 333,38 грн. (з розрахунку 26 257,30 грн. + 1 771,14 грн. + 6 167,82 грн. + 18 362,51 грн. + 1 304,97 грн. + 4 469,64 грн.).

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цим позовом 10.11.2023 року та просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за період з 12.03.2017 року по 30.09.2023 року включно, тобто, після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до 10.11.2020 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява відповідачки ОСОБА_3 про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постанові від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20.

Із цим позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду 10.11.2023 року, однак, враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, внесені до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зміни набули чинності з 02 квітня 2020 року, відповідно не є пропущеним строк позовної давності щодо платежів, строк сплати яких станом на 02 квітня 2017 року не завершився.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 12 березня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

З урахуванням уточненого розрахунку заборгованості, який надано представником позивача, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки вимоги заявлені за період з 12.03.2017 року.

Розмір заборгованості та її складові відповідачами не спростовано.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір наступним шляхом: 1) 379,78 грн. з ОСОБА_1 (з розрахунку 2 684,00 грн. х 14,15 %); 2) 2 303,94 грн. солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (з розрахунку 2 684,00 грн. х 85,84 %; де ціна позову - 67 955,72 грн., сума задоволених позовних вимог - 67 955,55 грн., 99,99% - відсоток задоволених позовних вимог, 14,15 % - відсоток задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , 85,84 % - відсоток задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 526, 625, 634, 642ЦК України, статтями 9, 13, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статтями 81, 89, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 12.03.2017 року по 27.04.2018 року, а саме за постачання гарячої води у розмірі 5 073,70 грн., 3% річних у розмірі 12,51 грн., заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 4 524,80 грн., 3% річних у розмірі 11,16 грн. та судовий збір у розмірі 379,78 грн., а всього у розмірі 10 001 (десять тисяч одну) гривню 95 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 27.04.2018 року по 30.09.2023 року, а саме заборгованість за постачання гарячої води у розмірі 26 257,30 грн., 3% річних у розмірі 1 771,14 грн., інфляційна складова у розмірі 6 167,82 грн., заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 18 362,51 грн., 3% річних у розмірі 1 304,97 грн., інфляційна складова у розмірі 4 469,64 грн. та судовий збір у розмірі 2 303,94 грн., а всього у розмірі 60 637 (шістдесят тисяч шістсот тридцять сім) гривень 32 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція", , адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.

Відповідач 1: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Осіпенко Л.М.