Справа № 585/1826/25
Номер провадження 2/585/776/25
У Х В А Л А

19 червня 2025 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за нею право власності на 1 / 2 квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

18 червня 2025 року на адресу суду від ппозивача надійшла заява про усунення недоліків., до якої надано висновок про вартість майна на дату оцінки 24 січня 2019 року.

Вивчивши заяву на усунення недоліків, суд приходить до висновку про залишення її без руху, так як вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги щодо змісту та форми позовної заяви визначені статтею 175 ЦПК України.

відповідно до вимог позивача позов підлягає грошовій оцінці, оскільки предметом спору є визнання права власності на об`єкти нерухомого майна, а тому, у відповідності до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна що підлягає поділу, яка має бути підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п.22-26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Як вказує позивач в позовній заяві ціна позову становить 166050 грн., на підтвердження цього позивач надає висновок про вартість майна на дату оцінки 24 січня 2019 року. Разом з тим, враховуючи час проведення оцінки майна (2019 рік) зазначена вартість не відображає дійсну (ринкову) вартість майна на час звернення з позовною заявою.

Позивачеві необхідно вказати ціну позову, за вартістю спірного майна на дату подання позову з доданям документів на підтвердження реальної вартості цього майна.

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а також дійсна вартість майна може підтверджуватись висновком суб`єкта оціночної діяльності.

Дані обставини становлять перешкоди для суду у перевірці правильності розрахунку та сплати судового збору позивачем.

Як зазначено судом в ухвалі суду від 22 травня 2025 року позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину квартири АДРЕСА_1 , яку придбали разом з відповідачем у шлюбі. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. При цьому, позивачем в позовній заяві не ставиться вимога здійснити поділ спільного майна подружжя.

В той же час позивачем недоліки зазначені в ухвалі суду від 22 травня 2025 року не усунуто.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання позивачем вказаної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ