Справа № 346/1056/25
Провадження № 2/346/1087/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді - Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коломия Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

у с т а н о в и в:

03.03.2025р. ОСОБА_1 , через свого представника Безсмертного С.М., звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований 22.05.2021 року в реєстрі за № 36006, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача безпідставно стягнуті кошти за виконавчим провадженням № 65751122 у розмірі 9962,32 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. та за надання правової допомоги в сумі 5000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.05.2021 року приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис № 36006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості.

27.07.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем, було відкрито виконавче провадження № 66301561 на підставі виконавчого напису № 36006 від 22.05.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості.

З тексту оспорюваного виконавчого напису, встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172.

Однак на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 був визнаний судом нечинним.

Натомість залишався чинним п. 1 Переліку документів, згідно якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документ, що встановлює прострочення виконання.

В зв`язку з цим, нотаріусом незаконно було вчинено виконавчий напис на підставі зокрема договору, вчиненого у простій письмовій формі, а не оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не було враховано обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі, вже нечинні і повинен був відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

Позивач не погоджується з сумою грошових вимог, зазначених у оскаржуваному виконавчому написі, так як сума грошових вимог не є безспірною та розрахована неправильно, у приватного нотаріуса були відсутні документи, визначені п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Грисюк О. В. Не отримувала від стягувача чи боржника первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості ОСОБА_1 , а також суми простроченої заборгованості, комісії, по процентам та строкової заборгованості зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Так, з виконавчого напису не вбачається на підставі якого розрахунку був вчинений напис.

Також обов`язковим документом для подачі нотаріусу відповідачем була засвідчена виписка з рахунку ОСОБА_1 . Позивач не погоджується та вважає недоведеним факт видачі позивачеві суми кредиту за Кредитним договором, з правильністю нарахування і обрахунку сум заборгованостей, які містяться у виконавчому написі. Та відповідно вимагає відповідача довести правильність обрахунку заборгованості шляхом подачі до суду виписки та розрахунку суми заборгованості.

Позивач вказує, що виконавчий напис № 36006 від 22.05.2021 року вчинено без повідомлення боржника про наявність боргу та вчинення виконавчого напису. Ні нотаріус, ні позикодавець не повідомив боржника письмово про вчинення виконавчого напису за Кредитним договором.

Ухвалою суду від 05.03.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 15.04.2025р. за клопотанням представника позивача у ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О.В. та у Київського обласного державного нотаріального архіву було витребувано належним чином завірені матеріали вчинення виконавчого напису №36006 від 22.05.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною.

На виконання вимог ухвали про витребування документів представником ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» направлено копії документів, які подавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олегом Вікторовичем на адресу суду подано копію документів.

Київський обласний державний нотаріальний архів на адресу суду направив лист, в якому зазначено, що згідно Протоколу №88/14-25 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 08.04.2025 року, документи, строки зберігання яких закінчились, а саме (Наряд 2-20 «Примірники виконавчих написів та копії документів, на підставі яких вони вчинені»), приватного нотаріуса Бучанського (раніше Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни за 2018-2021 роки, було вилучено для знищення. Вказано, що надати копію справи щодо виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Грисюк О.В. від 22.05.2021 року за реєстровим №36006, можливості немає.

Ухвалою суду від 01.05.2025р. забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №36006, виданого 22.05.2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною по стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості в розмірі 17237,00 грн., який виконується у виконавчому провадженні №66301561, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Письмовим клопотанням, яке зазначено в змісті позовної заяви, просив розглядати дану справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 19.03.2019р. в письмовій формі без нотаріального посвідчення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір № 517262782.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір О.В. від 27.07.2021 року було відкрито виконавче провадження №66301561.

Підставою для його відкриття став виконавчий напис №36006 виданий 22.05.2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.. Згідно вказаного документу, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» стягнуто заборгованість за період з 16 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року за договором № 517262782 в загальному розмірі 16037 грн. та плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1200,00 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, вчиняючи 22.05.2021р. виконавчий напис № 36006 приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 36006 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи позов, суд, згідно положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17.

В той же час, як встановлено судом з матеріалів справи, на примусове виконання вищевказаного виконавчого напису Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О.В. від 27.07.2021р. було відкрито виконавче провадження№66301561 .

В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем Кушніром О.В. з рахунку ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти в сумі 14772,81 грн., з яких 4810,49 грн. перебувають на депозитному рахунку та не розподілені, у зв`язку із зупиненням виконавчого провадження.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, загалом з ОСОБА_1 було стягнуто 14772,81 грн. заборгованості за виконавчим написом, частина з яких в сумі 9962,32 грн. була перерахована на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а інша частина в сумі 4810,49 грн. перебуває на депозитному рахунку та не була розподілена у звязку з зупиненням виконавчого провадження.

За висновком суду, виконавчий напис від 22.05.2021р., вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено без достатніх правових підстав.

Тому, враховуючи вказане, суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача стягнутої з нього у порядку виконавчого провадження на виконання оскаржуваного виконавчого напису заборгованості у розмірі 9962,32 грн., яку перераховано ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання виконавчого напису нотаріуса, який визнається таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З рахуванням повного задоволення позову, суд, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в загальній сумі 3028 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1,2 ч.2ст. 137 ЦПК Україниза результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №б/н-25 від 22.01.2025р., укладеного між адвокатом Безсмертним М.М. та ОСОБА_1 , акт виконаних робіт від 23.06.2025р., згідно якого вартість наданих адвокатом послуг становить 5000,00 грн. до яких входить: усна консультація з вивчених документів та аналізом судової практики (500 грн.), заключення договору про надання правової допомоги з Матвійчук П.М., підготування та направлення адвокатського запиту до приватного виконавця (500 грн.), підготування та направлення заяви про забезпечення позову (1500 грн.), підготування та направлення позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (2500 грн.), а також квитанція на суму 5000,00 грн., сплачених Матвійчуком П.М. за надання юридичних послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Між тим, в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зроблено висновки, що «із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. … саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. […] Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності».

Оскільки відповідач не заявляв про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив їх не співмірність, суд вважає, що витрати на правову допомогу позивача підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі 5 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений 22 травня 2021р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 36006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 517262782 від 19 березня 2019р. в сумі 16037,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, м. Київ, вул. Верховної Ради, 34 оф.511, ЄДРПОУ 42254696) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в порядку повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса безпідставно набуті кошти у розмірі 9962 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) грн. 32 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (пять тисяч) гривень 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 24.06.2025р.

Суддя: Третьякова І. В.