КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бондарчук Інною Олексіївною на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 . Протокольними ухвалами суду було залучено до участі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , як співвідповідачів. В позові КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просило стягнути солідарно відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 та у період з 01.05.2018 по 01.06.2020 послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в загальній сумі 48 784,77 грн., а також судові витрати, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.06.2020 року по 01.03.2021 року за аналогічні послуги в сумі 8 209,25 грн., та судові витрати.

Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що позивач з 01.05.2018 є виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , споживачами яких є відповідачі, крім того, на підставі договору про відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018, укладеного з ПАТ «Київенерго», позивач набув право вимоги заборгованості, що утворилась до 01.05.2018, у сумі 30 137,46 грн.

Позивач зазначав, що відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані послуги, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами обов`язку з оплати спожитих послуг, станом на 01.03.2021 загальна сума заборгованості становить 56 993,48 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року позову задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2018 по 01.06.2020 в розмірі 3 970,47 грн.; за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2016 по 01.06.2020 в сумі 29 494,14 грн., а всього 33 464 (тридцять три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 61 коп. та 1 180,40 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.06.2020 по 01.03.2021 в розмірі 2 261,26 грн.; за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.06.2020 по 01.03.2021 року в розмірі 5 947,99 грн., а всього 8 209 (вісім тисяч двісті дев`ять) грн. 25 коп. та 295,10 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвали нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначається, що у повному тексті судового рішення помилково вказано на залучення ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як співвідповідачів, адже ухвалою від 10.11.2021 ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, жодних інших ухвал щодо зміни його процесуального статусу не ухвалювалося, тому обґрунтування стягнення з нього заборгованості є необґрунтованим.

Крім того, скаржниця звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься документ, який підтверджує, що ОСОБА_1 набула право власності на дану квартиру 18.06.2020, і відповідно висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 боргу за період з 01.06.2020 до 01.03.2021 не відповідає логіці, змісту правовстановлюючих документів та положенням статті 322 Цивільного Кодексу України, яка зобов`язує утримувати майно лише його власника.

В апеляційній скарзі також зазначено, що борг виник за договором від 16.10.2015, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2 , і саме за цим договором КП «Київтеплоенерго» отримало право вимоги. Усі нарахування проводились за особовим рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_2 , тому немає підстав стягувати борг з інших осіб, зокрема ОСОБА_3 , який не є стороною договору.

Крім того, вказано, що інформація про нібито сплату ОСОБА_3 коштів у грудні 2022 року є недостовірною, оскільки він із 2022 року перебуває на військовій службі та фактично проживає в Черкаській області, жодних доказів здійснення оплати не надано.

Скаржниця також посилається на недотримання вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» щодо взяття на облік встановлених лічильників гарячої води, які використовувались із 2016 та 2020 років, однак позивачем при розрахунку боргу їхні показники не враховувались.

Вказує на порушення з боку позивача Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оскільки встановлені лічильники не були поставлені на облік, а їхні показники не враховані при розрахунку. Попри звернення відповідачів, комунальне підприємство відмовилось проводити звірку та перерахунок, що також порушує умови публічного договору.

Зазначає, що на момент розгляду справи особовий рахунок на нового власника ОСОБА_1 не був відкритий з вини позивача, що виключає можливість коректного нарахування та стягнення заборгованості з неї.

У відзиві позивач КП «Київтеплоенерго» стверджує, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

За правилами частини першої статті 369 ЦПК України (у редакції на дату подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги»№ 2320-IX від 09.11.2017 (далі - Закон № 2320-IX), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, і аналогічної редакції частини другої статті 7 Закону № 2320-IX споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Тобто, з 1 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП ««Київтеплоенерго».

11.10.2018 року між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг, як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 з 18.06.2020.

Місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , з 23.09.2008 по теперішній час (станом на 24.01.2022).

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_2 чи зареєстрованою за вказаною адресою.

Суд частково задовольнив позов КП «Київтеплоенерго», оскільки позивач довів факт надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , а відповідачі - ОСОБА_3 (зареєстрований за цією адресою) та ОСОБА_1 (власниця квартири з 18.06.2020) - не сплатили за надані послуги в повному обсязі; при цьому позов до ОСОБА_2 було залишено без задоволення через відсутність доказів її права власності, реєстрації чи користування квартирою, а розмір стягнення з інших відповідачів було обмежено з урахуванням строків позовної давності та часткового визнання боргу.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 є власником даної квартири з 18.06.2020.

Відповідачка ОСОБА_1 не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надала доказів виконання своїх зобов`язань по оплаті послуг з теплопостачання. Тому суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Щодо доводу про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку сплачувати заборгованість за період з 01.06.2020 по 18.06.2020, оскільки вона не була власником в цей період, то суд не бере до уваги, оскільки апелянтка набула право власності на квартиру 18.06.2020, а розрахунковий період комунальних послуг - календарний місяць.

Так, суд першої інстанції правомірно врахував єдиний обліковий період - червень 2020 року, тому вимоги апелянта про те, що борг за 17 днів не має бути сплачений нею, є формальними і не впливає на законність рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ухвалою суду від 10.11.2021 ОСОБА_3 було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у зв`язку з чим апелянтка ставить під сумнів обґрунтованість ухвалення рішення про стягнення з нього грошових коштів, апеляційний суд зазначає таке.

ОСОБА_1 є відповідачем у справі та подала апеляційну скаргу виключно від свого імені, повноваження на представництво апелянтом інтересів ОСОБА_3 у справі відсутні. Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про розгляд справи, отримував судову кореспонденцію, мав можливість надати свої пояснення, подати відзив, заявити заперечення або апеляційну скаргу, проте, останній не скористався правом на участь у судовому засіданні, не подав жодних письмових пояснень, а також не звертався із заявами щодо свого процесуального статусу. ОСОБА_3 не оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, що свідчить про відсутність у нього заперечень проти визначеного судом обсягу його відповідальності та взагалі правового інтересу до справи, що розглядається судом.

Більше того, як зазначив суд першої інстанції, у грудні 2022 року на відповідний особовий рахунок була здійснена часткова оплата заборгованості, що свідчить про визнання ОСОБА_3 відповідного обов`язку.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову КП «Київтеплоенерго» про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги в цілому ґрунтуються на незгоді скаржниці із необхідністю сплачувати вартість наданих житлово-комунальних послуг у належному їй житловому приміщенні за встановленими тарифами, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Доказів порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, матеріали справи також не містять.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Бондарчук Інною Олексіївною, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді