____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/3338/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 07.05.2025 та до досягнення дітьми повноліття, з посиланням на ст. 180, 182, 191 СК України.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на наступне, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007, який 16.06.2025 рішенням Київського районного суду м. Одеси, було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 16.06.2009 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1050 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 26.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 9823. На даний час між сторонами розірвано стосунки, сторони не проживають разом, діти за згодою відповідача залишилася проживати з матір`ю. Відповідач проживає окремо, життям спільних дітей не цікавиться, жодної допомоги не надає, аліменти не сплачує, здоров`ям дітей також не цікавиться, від їх виховання самоусувається. Відповідач знаходиться в працездатному віці, проблем зі здоров`ям не має, та має можливість та обов`язок фінансово забезпечувати власних дітей. Інших дітей та осіб на утриманні відповідач не має. Позивачка зазначає, що вона весь час приділяє дітям, їх вихованню, оздоровленню та навчанню одна, що дуже важко, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Скриль Ю.А.

Ухвалою від 13.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків - надати докази (довідку) на підтвердження того, що на момент звернення до суду неповнолітні діти проживають з матір`ю.

22.05.2025 представник позивачки на виконання вимог ухвали суду від 13.05.2025 надав до суду заяву та довідку на підтвердження того, що неповнолітні діти проживають з матір`ю.

Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачка до позовної заяви надала заяву, в якій просила розглядати справу без участі позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив, заяви та/або клопотання від останнього до суду не надійшли.

Копія ухвали про відкриття провадження разом з позовом та додатками, надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача: АДРЕСА_1 . До суду згідно з довідкою АТ "Укрпошта" про причини повернення поштового відправлення, повернулось рекоменловане повіломлення разом з конвертом з відміткою від 10.6.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомлення відповідача про розгляд справи.

Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною 2 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частин 1,3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиню 1 статті 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Як установлено судом із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2007, який 16.06.2025 рішенням Київського районного суду м. Одеси, було розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 16.06.2009 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1050 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 26.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 9823.

На даний час між сторонами розірвано стосунки, сторони не проживають разом, діти за згодою відповідача залишилася проживати з матір`ю. Відповідач проживає окремо, життям спільних дітей не цікавиться, жодної допомоги не надає, аліменти не сплачує, здоров`ям дітей також не цікавиться, від їх виховання самоусувається. Позивачка зазначає, що вона весь час приділяє дітям, їх вихованню, оздоровленню та навчанню одна, що дуже важко, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Отже суд установив, що відповідач від виконання батьківського обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей ухилявся.

Також суд установив, що відповідач знаходиться в працездатному віці, проблем зі здоров`ям не має, тому має можливість та обов`язок фінансово забезпечувати власних дітей. Інших дітей та осіб на утриманні відповідач не має.

При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 180, частинами 1, 2 статті 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання неповнолітніх дітей судом не установлено.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач у визначений судом час доводів позивачки не спростував, відзову та заперечень суду не надав, а також враховуючи положення ст.ст. 182, 183 СК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі по 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07.05.2025 та до досягнення дітьми повноліття.

При визначені розміру аліментів у частці від доходу, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує всі обставини, передбачені ч. 1ст. 182 СК України, та виходить з встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, і вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у частці від доходу відповідача щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно зі ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері,батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з норм статті 181 СК України, законодавець не обмежує батьків у виборі способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

У вказаній категорії справ досудове врегулювання спору не є обов`язковим. Батьки на власний розсуд обирають спосіб захисту своїх законних інтересів з приводу вибору способу виконання обов`язків утримувати дітей.

З урахуванням встановлених обставин у цій справі, суд вважає звернення позивачки до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповноліьніх дітей як спосіб захист своїх законних інтересів.

Таким чином, вирішуючи справу, суд враховує, що передбачений ст. 180 СК України обов`язок стосується обох батьків, тому визначення аліментів у розмірі 1/3 частини доходу відповідача призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч. 9 ст. 7 СК України.

Крім того, визначений розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) буде відповідати інтересам дітей та не призведе до порушення прав та інтересів відповідача.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст. 191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 07 травня 2025 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, сплата судового збору у розмірі 1211,20 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268,274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07.05.2025 та до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 07.05.2025 та до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу на один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення підписане 18.06.2025.

Суддя Ю. А. Скриль