Провадження № 2-п/761/14/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савчук Ю.Н.,

при секретарі: Габунія Н.Г.,

за участі представника заявника: Клапчук Ф.П. заінтересованої особи: ОСОБА_2

представник заінтересованої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Шевченківська районна у м.Києві державна адміністрація, про поновлення строку для подання заяви та перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація про визнання батьківства та стягнення аліментів на дітей,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 21.03.2023 року у цивільній справі №761/48868/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено.

28 липня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суд міста Києва від 22.10.2010 року у цивільній справі №761/48868/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання батьківства та стягнення аліментів, у якій відповідач просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заява про перегляд заочного рішення суду мотивована тим, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, копію заочного рішення суду не отримував, про наявність такого рішення дізнався із Єдиного державного реєстру судових рішень.

17 квітня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу вказана справа передана до розгляду судді Шевченківського районного суду м.Києва Савчук Ю.Н.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням, про причину неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням, 12.06.2025 року через електронний суд подав заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 адвокат Клапчук П.Ф заяву підтримав та просив її задоволити з підстав, викладених у вказаній заяві.

Суд, дослідивши заяву про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, а заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Шевченківського районного суд міста Києва від 21.03.2023 року у цивільній справі №761/48868/18 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено.

Із матеріалів справи вбачається, що копію заочного рішення суду було направлено судом за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача ОСОБА_3 , про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, однак вказане повідомлення повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, копію заочного рішення було надіслано судом у передбаченому законом порядку за місцем підтвердженої реєстрації учасника справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У рішенні Sydorenko v. Ukraine (dec.), no/ 73193/12, 18 February 2021 ЄСПЛ зазначив наступне.

Хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають належного вручення судових документів стороні, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, що зобов`язує національні органи влади забезпечити ідеально функціонуючу поштову систему. Іншими словами, органи влади несуть відповідальність лише за не надсилання заявнику відповідних документів. Той факт, що заявниця не отримала кореспонденцію, надіслану їй судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявниці за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. У цьому відношенні Суд вважає вражаючим, що, знаючи про труднощі з доставкою кореспонденції в минулому або, принаймні, про твердження органів влади щодо цього, заявниця залишалася досить пасивною і, схоже, не вжила жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана їй кореспонденція дійшла до неї. Вона також не зверталася до судів із жодним запитом щодо стану провадження, хоча була велика ймовірність того, що інша сторона оскаржить рішення, ухвалене на користь заявниці. У зв`язку з цим Суд нагадує, що зацікавлена сторона зобов`язана проявити особливу старанність у захисті своїх інтересів і вжити необхідні заходи для ознайомленні з рухом провадження у справі.

Отже, судом встановлений процесуальним законом обов`язок щодо надіслання копії судового рішення дотримано, а той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому судом, сам по собі не є достатнім для того, щоб стверджувати про порушення його прав, оскільки відповідач не вжив жодних заходів, спрямованих на те, щоб надіслана йому кореспонденція дійшла до нього.

Відповідач, будучи обізнаним про час та місце розгляду справи, а відтак і про винесення судом рішення, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення суду від 21.03.2023 року, лише 28.07.2023 року.

Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 400/1832/20 визначив випадки, коли повідомлення вважається належним. Зокрема, доказами отримання ухвал, повісток, скарг про виклик до суду є:1) підтвердження отримання повістки, надане телефоном, текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується працівником апарату суду;2) заява позивача, щодо надіслання йому тексту повістки на електронну пошту;3) довідка, складена секретарем, якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов до висновку, що відправлення рекомендованого листа також вважається належним повідомленням.

У постанові ВП ВС від 25.09.2024 у справі № 490/9587/18 (№ в ЄДРСР 122603347) Велика Палата Верховного Суду розкрила зміст поняття «учасник, не повідомлений про розгляд справи» згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України та зазначила, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала / не могла знати про розгляд справи.

У заочному рішенні суду від 21.03.2023 року зазначено, що 20.03.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю відповідача за станом здоров`я прийняти участь у судовому засіданні.

За змістом ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, представнику відповідача було відомо про час та місце розгляду справи, а відтак в розумінні вимог процесуального закону вказане розцінюється як належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

При цьому, підстави вважати обставини, які він зазначає в заяві про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у суду відсутні.

У постанові ВП ВС від 25.09.2024 у справі № 490/9587/18 (№ в ЄДРСР 122603347) зазначено, що згідно із загальнодоступними даними з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва надіслана для оприлюднення 27 вересня 2021 року, зареєстрована 27 вересня 2021 року, забезпечено надання загального доступу 28 вересня 2021 року. Отже, у заявниці була об`єктивна можливість ознайомитися з ухвалою в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Верховний Суд у постанові ОП КЦС від 04.11.2024 у справі № 405/4689/19 (№ в ЄДРСР 123410469) вказав, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (ч. 2 ст. 358 ЦПК України). Законодавець при конструюванні частини другої статті 358 ЦПК України не визначив, що при її застосуванні має враховуватися дата внесення судом рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень. Відсутність в рішенні суду вказівки на дату складання його повного тексту та несвоєчасне надіслання оскарженого судового рішення суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень, за умови, що учасник справи (зокрема, котрий ініціював позов - позивач), який подає апеляційну скаргу, знав про розгляд справи, не є перешкодою для отримання цією особою у розумний строк інформації про стан відомого їй судового провадження та не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2023 року надіслано судом до Реєстру 14.04.2023 року, зареєстровано 15.04.2023 року, загальний доступ до рішення надано 17.04.2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA,

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, ч. 1 ст. 127 ЦПК України визначає, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання заяви пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практика ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Однак незважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, а відтак мав змогу ознайомитися зі змістом судового рішення згідно ЄДРСР, копію вказаного рішення йому направлялася, заява про перегляд заочного рішення суду відповідачем була подана лише 28.07.2023 року. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що сторона в розумні інтервали часу не вживала заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Таким чином, підстави вважати обставини, які заявник зазначає в заяві про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними причинами пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у суду відсутні. Заочне рішення було надіслано у передбаченому законом порядку за місцем підтвердженої реєстрації учасника справи, а саме ОСОБА_3 , що в розумінні вимог процесуального закону розцінюється як належне повідомлення.

У постанові Великої Падати Верховного суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 зазначено, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.Тим самим Велика Палата Верховного Суду повернулася до такого варіанту тлумачення норм процесуального права, який послідовно використовувався судами з моменту запровадження інституту заочного розгляду справи, що є підставою для відступу від попереднього висновку.

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступила від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Враховуючи вищевикладене, заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.126,127, 284 ЦПК України , суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2023 року у цивільній справі №761/48868/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання батьківства та стягнення аліментів - відмовити.

Заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.03.2023 року у цивільній справі №761/48868/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація, про визнання батьківства та стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: