УХВАЛА

20 травня 2025 року

м. Київ

справа № 441/67/24

провадження № 61-15910ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 6 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 5 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Городоцької міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про виділ із частки, що перебуває у спільній частковій власності та користуванні, визнання права власності на нерухоме майно, припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 6 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 5 листопада 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 29 листопада 2024 року визначено такий склад колегії суддів: Карпенко С. О.

(суддя-доповідач), Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 12 грудня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснено, що у разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії у складі суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,

Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 441/67/24, а також уточнена касаційна скарга у відповідній кількості учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 5 травня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід колегії у складі суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В.,

Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 441/67/24 визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді.

Ухвалою Верховного Суду від 6 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії у складі суддів Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи № 441/67/24.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Так, на виконання вимог ухвали від 12 грудня 2024 року заявнику необхідно було подати виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог

статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, зазначивши у ній обов`язкові підстави касаційного оскарження та уточнивши клопотання касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України; надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи. Крім того, з метою вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору та встановлення його підставності заявнику запропоновано надати суду відомості щодо ціни позову (вартості нерухомого майна) в цій справі, підтвердивши їх відповідними доказами.

Проте подана заявником уточнена касаційна скарга не відповідає вимогам

статті 392 ЦПК України, оскільки не містить конкретних обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України, при цьому заявник не уточнила клопотання касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 409 ЦПК України.

Водночас, заявник не надала відомостей щодо ціни позову (вартості нерухомого майна) в цій справі, з підтвердженням їх відповідними доказами, що, як наслідок, позбавляє касаційний суд можливості вирішити клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, яке було заявлено ОСОБА_1 при поданні касаційної скарги, а також у заяві про відвід.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім перегляду судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Пунктом 6 частини другої статті 43 ЦПК України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Оскільки заявником недоліки касаційної скарги усунено частково, вказане свідчить про невиконання вимог ухвали, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 6 червня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 5 листопада 2024 року вважати неподаною і повернути заявнику.

Заявнику надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко