Справа № 182/510/25
Провадження № 2/0182/804/2025
25.06.2025 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -
28.01.2025 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним.
ОСОБА_3 є сином позивача. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 року у справі №182/5805/23 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнуто з позивача на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини від доходів батька щомісяця до закінчення сином навчання, тобто до 01.07.2026 року. З моменту ухвалення рішення у позивача погіршилось матеріальне становище. Окрім сина, він має доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також навчається на денній формі навчання на факультеті Систем і засобів масової комунікації Дніпровського національного університету ім. О. Гончара, та потребує матеріальної допомоги батька. Крім того, позивач постійно матеріально допомагає своїй матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є людиною похилого віку та пенсіонеркою, що отримує мінімальну пенсію. Також позивач зазначає, що є військовослужбовцем, перебуває на першій лінії зіткнення, мусить систематично витрачати частину свого заробітку на своє забезпечення, як військового, та поповнювати засоби особистого захисту.
З цих підстав просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за судовим рішенням від 09.07.2024 року з 1/6 до 1/10 частини від його доходів щомісяця, починаючи з 25.10.2023 року і до закінчення сином навчання, тобто до 01.07.2026 року.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду для подачу відзиву на позовну заяву (а.с.18-19).
Позивач та його представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили.
Відповідач ОСОБА_3 був повідомлений про розгляд справи в суді, шляхом надсилання на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.22), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання, відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк не надіслав. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
У відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, оскільки відсутні заперечення позивача щодо заочного розгляду справи, та відповідачем не подано відзиву на позовну заяву.
Справа розглядалась без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6).
Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 року у справі №182/5805/23 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , та стягнуто з ОСОБА_1 на його користь аліменти в розмірі 1/6 частини від доходів позивача щомісяця, починаючи з 25.10.2023 року і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2026 року (а.с.5).
Згідно ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України (далі СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Частина 1 ст.192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
В обґрунтування позову про зменшення аліментів позивач звертає увагу суду на те, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки має ще одну дитину ОСОБА_4 , що підтверджується наданим свідоцтвом про народження (а.с.6). ОСОБА_6 , в свою чергу, теж здобуває освіту, та є студенткою факультету Систем і засобів масової комунікації Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, форма навчання денна, термін навчання з 04.09.2023 року по 30.06.2027 року, що підтверджується довідкою №7454/88-175ж від 12.07.2024 року (а.с.7). Донька також потребує матеріальної допомоги батька.
Позивач зазначає, що він надає допомогу свої непрацездатній матері - ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію.
Крім того, він, як військовослужбовець, змушений нести постійні витрати на купівлю засобів особистого захисту.
За змістом частини 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, з наданих позивачем доказів вбачається, що він несе службу у військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та є заступником командиру батальйону з артилерії. Загальна сума його доходу в період з 01.06.2023 року по 31.05.2024 року склала 1 412 527,28 грн., з них сплачено аліментів 154 088,14 грн. (а.с11).
Разом з тим позивачем не надано належних та допустимих доказів, що він надає матеріальну допомогу своїй матері, на надано доказів, що ОСОБА_5 отримує мінімальну пенсію та потребує його допомоги, не надано доказів, що він несе витрати для забезпечення себе військовим спорядженням (квитанцій, товарних чеків, тощо).
Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку що з моменту винесення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_7 , у позивача, як у платника аліментів, з`явились підстави для зменшення розміру аліментів, визначені ч.1ст.192 СК України, а саме, змінився майновий стан, оскільки він утримує ще одну повнолітню дитину від іншого шлюбу, яка також здобуває освіту у вищому навчальному закладі, та потребує матеріальної допомоги батька, що дає підстави для зменшення розміру аліментів.
Крім того, ухвалюючи рішення про зменшення розміру аліментів, суд повинен виходити також з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20.
При цьому однакова природа та зміст обов`язків позивача відносно його обох повнолітніх дітей обумовлюють висновок, що забезпечення балансу якнайкращих інтересів обох дітей можливе лише у випадку уникнення будь-якої шкоди одній дитині, що спричинена виконанням обов`язку відносно іншої.
Підсумовуючи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зміни, що відбулися у матеріальному стані платника аліментів, дійсно є підставами для зменшення розміру аліментів до 1/8 частки заробітку від його доходів щомісяця, таке зменшення буде достатнім у даній спірній ситуації.
Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів та є недоведеними належними та допустимими доказами.
Крім того, суд зазначає, що за правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 89,141, 259, 263-265, 268,280, 432 ЦПК України, ст.ст. 84,85,181,182, 184, 192 СК України, -

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі судового рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 року з ОСОБА_1 на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 з 1/6 до 1/8 частини.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на його утримання на період навчання в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісяця. Стягнення аліментів у новому розмірі проводити з часу набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, тобто до 01.07.2026 року.
Виконавчий лист №182/5805/23 (№ провадження 2/0182/496/2024) від 09.07.2024, виданий Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складання.
Суддя: О. В. Рунчева