Дата документу 17.06.2025
Справа № 501/4765/24
17 червня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за
відповідача: ОСОБА_2
1 центр надання адміністративних послуг у м. Чорноморську
2 служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
предмет та підстави позову: про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей,
ухвалив рішення про наступне та
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
ОСОБА_1 18.11.2024 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (треті особи: центр надання адміністративних послуг у м.Чорноморську, служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей, згідно якого просить суд надати позивачу дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Позов мотивований тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 21.05.2016. Наразі в суді перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу.
У шлюбі у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач стверджує у позові, що з часу окремого проживання сторін у справі, батько дітей не допомагає матеріально, не піклується про дітей, не приймає участі у їхньому житті, позивачу відомо, що він виїхав за межі України. Тому позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, на підставі якого у відділі ДВС відкрито виконавче провадження НОМЕР_2. За відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 68 832,26 грн.
На прохання позивача надати згоду на зняття дітей з реєстрації їхнього місця проживання, яке необхідно позивачу для продажу квартири та придбання іншого житла, відповідач проявив байдужість.
На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідач відзиву на позов не надав.
Позивачка була належним чином сповіщена про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явилась, у самому позові просить суд розглядати справу за її відсутністю (а.с.7).
ІІ. Процесуальні дії у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 18.11.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.23).
Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 27.11.2024 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі (а.с.28-29).
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 31.03.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.45).
Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України» (а.с.55). Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, тому, на підставі ст.280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 21.05.2016 (а.с.14).
У шлюбі у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які зареєстровані разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17).
ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом, витягу з Державного реєстру речових прав, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.18-20).
У відділі ДВС відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання судового наказу про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 , за яким утворилась заборгованість зі сплати аліментів у сумі 68 832,26 грн., що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.10.2024 (а.с.21).
ІV. Оцінка Суду.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.2, 3, 6 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю СОН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
У частинах 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства».
За змістом статей 11, 18 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини, повинен давати оцінку насамперед об`єктивним обставини життя, які б свідчили про те, що хто саме із батьків, і де саме може створити кращі умови для життя дитини.
Відповідно до вимог ст.ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Відповідно до положень ч.2, 3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 (далі - Порядок), місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку.
У пункті 33 вказаного Порядку зазначено, що подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку.
Подання заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (пункт 51 Порядку).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).
Крім того, частини 4, 5 ст.19 СК України передбачають, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України).
Позивач стверджує у позові, що на її прохання надати згоду на зняття дітей з реєстрації їхнього місця проживання, яке необхідно позивачу для продажу квартири та придбання іншого житла, відповідач проявив байдужість.
Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що зміна реєстрації місця проживання малолітніх дітей відповідає найкращим інтересам дітей. Позивачем не обґрунтовано належним чином підставу для зміни реєстрації місця проживання дітей, з огляду на те що обов`язок забезпечення дітей житлом покладається на батьків. Не підтверджено й належними доказами, що позивачка зверталася до відповідача з приводу надання дозволу на зняття дітей з реєстрації/декларування місця проживання, а також що останній відмовився надати дозвіл та підстави такої відмови.
Крім того, позивачкою при зверненні до суду з позовом, у відповідності до вимог ч.2, 4 ст.83 ЦПК України та ст.19 СК України, не додано письмовий висновок Органу опіки та піклування щодо розв`язання спору; не зазначено про неможливість його подання.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивач не підтвердила, що зміна реєстрації місця проживання малолітніх дітей за обставин справи відповідає найкращим інтересам дітей.
+Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи: центр надання адміністративних послуг у м.Чорноморську, служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей - відмовити повністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Чорноморського міського
суду Одеської області М.І.Петрюченко