Справа № 944/3173/20
Провадження №2/944/98/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Колтун Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Корабель С.А.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук Ольга Василівна про визнання частково недійсними та скасування частково рішень сільської ради, правовстановлюючих документів та скасування записів у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

у липні 2020 представник позивача ОСОБА_7 адвокат Масляний Ю.А. звернувся до суду із позовом до Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання частково недійсними та скасування частково рішень сільської ради, правовстановлюючих документів та скасування записів у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, просив:

-визнати недійсним та скасувати рішення Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,1168 га у с.Турича у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (п.п.19 п.1) та передачі цієї земельної ділянки ОСОБА_4 у власність (п.2) і Державний акт на право приватної власності на землю серія ЯЖ №813747 від 03.04.2009 на земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0055 площею 0,1128 га у частині земельної ділянки площею 0,02283275 га, яка накладається з земельною ділянкою площею 0,25 га, належною ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996;

-визнати частково недійсним договір купівлі-продажу серія та номер 1123, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та посвідчений 07.07.2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. на земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0055 площею 0,1128 га у частині земельної ділянки площею 0,02283275 га, яка накладається з земельною ділянкою площею 0,25 га, належною ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0055 площею 0,1128 га у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно шляхом скасування відповідних записів у цих реєстрах;

-визнати недійсним та скасувати рішення Лозинської сільської ради від 07.07.2009 №354 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,1392 га у с.Турича у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (п.п.33 п.1) та передачі цієї земельної ділянки ОСОБА_5 у власність (п.2) і Державний акт на право приватної власності на землю ЯИ №170977 від 25.09.2009 на земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0065 площею 0,1392 га у частині земельної ділянки площею 0,042682 га, яка накладається з земельною ділянкою площею 0,25 га, належною ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996 та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0065 площею 0,1392 га у Державному земельному кадастрі шляхом скасування відповідного запису у цьому реєстрі.

Заявлені вимоги обґрунтовані такими обставинами. 23.06.1994 Лозинською сільською радою народних депутатів було прийнято рішення, яким позивачу передано у власність земельну ділянку площею 0,25 та для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селі Турича. 18.06.1996 на підставі цього рішення позивачу було оформлено Державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності за №228 (копія цього Державного акту додається). Позивачем було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для вироблення кадастрового номера цій земельній ділянці та її державної реєстрації та у квітні 2018 року ОСОБА_7 звернувся в орган Держгеокадастру у Яворівському районі щодо реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, однак отримав рішення державного кадастрового реєстратора №РВ-018 від 10.05.2018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку із тим, що його земельна ділянка має накладення з земельною ділянкою :12:001:0055 на 9,1331% та з земельною ділянкою :12:001:0065 на 17,0728%. Отримавши інформацію про накладення меж земельної ділянки, належної позивачу з двома іншими згаданими вище земельними ділянками, адвокат Масляний Ю.А. з`ясував, що рішенням Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 ОСОБА_4 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1168 га у с.Турича у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (п.п.19 п.1) та передачу цієї земельної ділянки йому у власність (п.2). З проекту землеустрою цієї земельної ділянки убачається, що у цій документації наявні Акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки, однак у цих документах відсутнє зазначення того, що позивач є суміжним землекористувачем та відсутній його підпис на Акті встановлення і узгодження меж земельної ділянки, але поруч зліва є нанесена земельна ділянка позивача. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213783024 від 24.06.2020 убачається, що ОСОБА_6 є власником цієї земельної ділянки на цей час на підставі договору купівлі-продажу від 07.07.2016. Також згідно з листа Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №0-13-0.36-66/120-20 від 26.02.2020 земельна ділянка кадастровий номер :12:001:0065 площею 0,1392 га була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯИ №170977 від 25.09.2009, який виданий на підставі рішення Лозинської сільської ради від 07.07.2009 №354. З проекту землеустрою цієї земельної ділянки убачається, що у цій документації наявні Акт встановлення і узгодження меж земельної ділянки та кадастровий план земельної ділянки, однак у цих документах відсутнє зазначення, що позивач є суміжним землекористувачем та відсутній його підпис на Акті встановлення і узгодження меж земельної ділянки, але поруч зліва є нанесена земельна ділянка позивача. Представник позивача вважає, що рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельних ділянок і подальші дії з відчуження земельних ділянок є незаконними і такими, що порушують право власності на землю, яка у встановленому порядку раніше була виділена йому у власність.

Справа поступила у провадження судді Кондратьєвої Н.А.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 20.07.2020 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

30.07.2020 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви та ухвалою судді від 31.07.2020 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18.02.2021 задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. копію договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :12:001:005 площею 0.1128 га, серія та номер 1123, укладеного 07.07.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Також ухвалою суду від 18.02.2021замінено у справі відповідача Лозинську сільську раду Яворівського району Львівської області на його правонаступника Івано-Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області.

19.02.2021 представником Головного управління Держгеокадастру у Львівській області подано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відділ в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області є структурним підрозділом Головного управління Держгеокадастру у Львівські області та не є самостійною юридичною особою. Водночас, позивач не оскаржує будь-які рішення, дії бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, тобто Головне управління Держгеокадастру у Львівській області як суб`єкт владних повноважень щодо позовної вимоги позивача про скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номер :12:001:0055, :12:001:0065 у Державному земельному кадастрі шляхом скасування відповідного запису у цьому реєстрі виступає неналежним відповідачем.

26.02.2021 представником позивача скеровано відповідь на відзив на позов. Вказав, що у2009 році Відділ Держгеокадастру в Яворівському районі Львівській області здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1128 га кадастровий номер :12:001:0055 за ОСОБА_4 (згодом на підставі цивільно-правової угоди від 07.07.2016 року за ОСОБА_6 ) та земельної ділянки площею 0,1392 га кадастровий номер :12:001:0065 за ОСОБА_5 , незважаючи на наявність інформації про реєстрацію права власності позивача на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селі Турича на підставі рішення Лозинської сільської ради народних депутатів від 23.06.1994 та Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності за №228. Оскільки уся інформація про державну реєстрацію земельної ділянки позивача та двох суміжних спірних земельних ділянок та технічна документація на ці земельні ділянки знаходяться у Відділі в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, а тому цей орган влади був залучений у справу в якості співвідповідача. Водночас обов`язок внесення даних в державний земельний кадастр та постійного вивчення потреби в земельно-кадастровій інформації покладений безпосередньо на відповідні органи держави.

Ухвалою суду від 18.05.2021 задоволено клопотання представника позивача про повторне витребування у ПН Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. копії договору купівлі-продажу земельної ділянки. Вказану ухвалу було направлено третій особі, однак витребувані докази суду не надані. У зв`язку з чим, суд розглядає справу на підставі наявних у справі матеріалів.

03.08.2021 представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Новосядло В.Р. звернулася із заявою про застосування строків позовної давності, на її думку, позивачем не доведено неможливість оформити земельну ділянку у відповідності до вимог Закону України «Про державу реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень». Також 12.08.2021 подала відзив на позовну заяву. Покликається на те, що 20.05.2008 Лозинською сільською радою було прийнято рішення №223, яким ОСОБА_5 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № НОМЕР_1 площею 0,1392 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в кварталі індивідуальної забудови в с.Турича. Рішенням Лозинської сільської ради від 07.07.2009 №354 ОСОБА_5 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у приватну власність вказану земельну ділянку. Також 25.09.2009 ОСОБА_5 видано Державний акт на право власності та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :12:001:0065. Акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.09.464.00143. 25.09.2009 на підставі зазначеного Державного акту земельна ділянка кадастровий номер :12:001:0065 площею 0,1392 га зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 реєстратором Яворівського районного реєстраційного офісу. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 наявний кадастровий план земельної ділянки із записом меж, де жодна межа не межує із «умовною» землею позивача. Окрім того, містяться карточки межових знаків від 1 до 4, ділянки №11, із їх вимірюванням в натурі. Зазначила, що позивач помилково вважає, що він є власником земельної ділянки згідно з виданого Державного акта на право приватної власності на землю, оскільки в силу ст. 22 ЗК України (в редакції закону від 18.12.1990 станом на час отримання позивачем державного акта на землю), право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Разом з тим позивачем не долучені докази на підтвердження виникнення права власності на земельну ділянку в с.Турича, а саме встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), більше того, такі межі не встановлювались в натурі. Лише у 2017-2018 роках позивач звернувся до ФОП ОСОБА_8 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в той час, коли право власності уже було зареєстроване за ОСОБА_9 більше як 8 років, на земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0065, площею 0,1392 га, і зокрема на межі, які у розмірі 17,0728%, ніби то, перетинаються із земельною ділянкою позивача. Відтак, на відміну від позивача, у ОСОБА_5 наявні усі документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :12:001:0065, земельна ділянка надана у відповідності до вимог ст.ст. 118, 121, 125 ЗК України (в редакції від 25.10.2001 №2768-111, який набрав чинності 01.01.2002) та право власності яке зареєстроване відповідно до вимог законодавства. Відтак немає підстав припинення права власності на земельну ділянку, як і скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку.

19.08.2021 надійшла відповідь на відзив на позов представника позивача адвоката Масляного Ю.А., який стверджує, що після прийняття 23.06.1994 Лозинською сільською радою народних депутатів рішення, яким позивачу було передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селі Турича було встановлено землевпорядною організацією межі наданої земельної ділянки в натурі (на місцевості), та позивачем 18.06.1996 отримано документ, що посвідчує право власності на надану земельну ділянку - Державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ №44291, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності за №228 відповідно до чинного на той час законодавства про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Водночас відповідачем не спростовано факт накладення належної йому земельної ділянки :12:001:0065 з земельною ділянкою позивача на 17,0728%.

Також 16.08.2021 представник позивача подав заяву про поновлення позовної давності, вказавши про те, що про реєстрацію належної ОСОБА_5 спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі позивач дізнався з інформації з Державного земельного кадастру від 09.07.2020, а тому просить поновити строк позовної давності для зверненням з вказаним позовом.

19.10.2021 представник відповідача ОСОБА_6 адвокат Новосялдо В.Р. подала відзив на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1128 га, яка знаходиться у селі Турича, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :12:001:0055 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2016 укладеного з ОСОБА_4 . Так, 20.05.2008 рішенням Лозинської сільської ради №223 надано відповідачу ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в кварталі індивідуальної забудови в с. Турича та 16.03.2009 Лозинською сільською радою було прийнято рішення №319, яким затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1128 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Турича та безкоштовно передана відповідачу дана земельна ділянка. Відповідно, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер: :12:001:0055. На відміну від позивача, у ОСОБА_4 до відчуження земельної ділянки ОСОБА_6 наявні були усі документи, які підтверджують право власності на земельну ділянку до 07.07.2016, кадастровий номер :12:001:0055. Тобто було здійснено всі необхідні процедури щодо отримання у приватну власність земельної ділянки кадастровим номером :12:001:0055 у с. Турича, а оскаржувані рішення, акти органу місцевого самовпрядування та договір купівлі-продажу земельної ділянки нія не порушують права позивача. Натомість незрозуміло з яких підстав останній вважає себе власником земельної ділянки, зокрема, і тих меж, право власності яке зареєстроване за ОСОБА_6 , відтак, з боку позивача, без жодних належних доказів, здійснюється незаконне втручання у право власності з намірами позбавити відповідача такого. Викладене вище свідчить про те, що відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог.

Також 01.11.2021 представником позивача було подано відповідь на відзив на позов. Останній вказав на те, що отримання позивачем державного акту про право власності на землю було завершальною стадією приватизації земельної ділянки та фактом набуття права власності на неї відповідно до чинного на той час законодавства про реєстрацію права власності па земельну ділянку. Так, ніхто до цього часу не оскаржував та не скасовував рішення Лозинської сільської ради народних депутатів від 23.06.1994 про передачу позивачу у власність земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селі Турича та належний позивачеві Державний акт на право приватної власності на цю землю серія ЛВ №44291 від 18.06.1996. Зазначив, що відповідачем не спростовано факт накладення належної йому земельної ділянки :12:001:0055 з земельною ділянкою позивача на 9,1331%, про що зазначено у рішенні державного кадастрового реєстратора Відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру України у Львівській області №РВ-018 від 10.05.2018 року про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Водночас Держгеокадастр у рішенні №РВ-018 від 10.05.2018 встановив накладення земельних ділянок сторін, є уповноваженим органом державної влади, який вносить відомості до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок: місце розташування, опис меж, площі тощо; і документ, виданий уповноваженим органом Держгеокадастру є належним та допустимим доказом про накладення земельних ділянок.

Окрім цього, від представника відповідача ОСОБА_6 адвокат Новосялдо В.Р. 04.11.2021 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. З поміж іншого наголосила на тому, що позивачем не представлено жодного документу, який би стверджував про встановлення меж, наданої земельної ділянки у 1994 році. Так, рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області винесена відмова у внесенні відомостей до ДЗК щодо ймовірних меж земельної ділянки Позивача, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу, оскільки не можуть бути зареєстровані межі ділянки Позивача на земельну ділянку, яка сформована належним чином у 2009 та належала ОСОБА_4 із присвоєнням їй кадастрового номеру :12:001:0055 та в подальшому відчужена ОСОБА_6 у 2016році. Отже, площа, яка співпадає у розмірі 9,1331% є площею земельної ділянки ОСОБА_4 ще з 2009, в подальшому відчужена ОСОБА_6 . У позивача відсутня будь-яка технічна документація із землеустрою, інформації щодо встановлені меж земельної ділянки Позивача також немає, як і немає будь-якого рішення органу місцевого самоврядування про затвердження технічної документації землеустрою Позивачу, а відтак твердження представника Позивача про наявність права власності у Позивача на частини земельних ділянок у розмірі 9,1331%, яка належить ОСОБА_6 та 17,0728%, яка належить ОСОБА_5 із відповідними присвоєними кадастровими номерами суперечить, як чинне законодавству, так і документам щодо формування земельних ділянок. Відтак, незрозумілим залишається те, які права позивача порушено, яка саме земельна ділянка перебувала у його власності, де проходить її межа і чи дійсно порушена межа земельної ділянки відповідачем.

У зв`язку із припиненням судді Кондратьєвої Н.А. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді, відповідно до розпорядження керівника апарату №734 від 02.12.2021 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було передано на розгляд судді Колтуну Ю.М.

Суддею винесено ухвалу від 17.01.2022 про прийняття даної справи до свого провадження.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 09.08.2023 провадження у справі зупинено до прийняття спадщини правонаступниками ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.04.2025 ухвалою суду поновлено провадження у справі та замінено позивача ОСОБА_7 на його правонаступника ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та письмових відповідях на відзиви. На його думку вимоги про визнання протиправним та скасування рішень Лозиньскої сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування їх державної реєстрації обґрунтовуються наявністю у позивача державного акту на право власності на землю та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та фактом накладення належної йому земельної ділянки із земельними ділянками відповідачів, про що зазначено у рішенні державного кадастрового реєстратора Відділу у Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру України у Львівській області №РВ-018 від 10.05.2018 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру. Ствердив, що оскільки ОСОБА_7 у встановленому порядку набув право власності на земельну ділянку раніше, то усі подальші дії відповідачів є незаконними та такими, що порушують його право на землю.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адвокат Новосядло В.Р. в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав наведених у відзивах на позов та письмових запереченнях, згідно яких як ОСОБА_5 , так і ОСОБА_4 вчинено весь передбачений чинним законодавством комплекс дій, спрямованих на отримання у власність земельних ділянок, присвоєння їм відповідних кадастрових номерів та внесенні відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З приводу вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним наголосила, що обраний представником позивача спосіб захисту не відповідає вимогам закону, оскільки права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, на право витребувати в набувача це майно.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, що в порядку ст. 223 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суд, вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України (справа 6-57цс13 від 19.06.2013 року), державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 25.06.2014 року (справа № 6-67 цс 14), державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, а тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт видано і дотримання вимог, передбачених ст.ст. 116, 118 ЗК України.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

18.06.1996 ОСОБА_7 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ №44291 площею 0,2500 га в с.Турича Лозинської сільської ради для будівництва та обслуговування житлових будівель на підставі рішення Лозинської сільської Ради народних депутатів №5 від 23.06.1994; акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 228.

У 2017 році ОСОБА_7 замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з кадастрового плану земельної ділянки площею 0,2500 га така від А до Б межує із землями запасу, від Б до В із землями запасу, від В до Г із землями загального користування (дорога), від Г-А із землями ОСОБА_10 .

Рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № РВ-018 від 10.05.2016 ОСОБА_7 було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :12:001:0055 Площа співпадає на 9.1331%; Перетин ділянок з ділянкою :12:001:0065 Площа співпадає на 17.0728%. Про що зазначено у протоколі проведення перевірки електронного документа ІІІІ-018.

Згідно з повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу І.П.Лозинського від 12.12.2023 № 147/01-1, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 заведена спадкова справа 33/2023. Спадкоємцем за законом до спадкового майна, а саме: земельної ділянки загальною площею 0,2500 га розташованої на території с.Турича Яворівського району Львівської області є дочка спадкодавця ОСОБА_3 .

Окрім цього, судом установлено, що у 2008 році ОСОБА_4 замовлено та отримано технічну документацію на надану йому земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0055.

Як установлено з довідки виданої Лозинською сільською радою ОСОБА_4 , протягом квітня 2008 року на дошці оголошень сільської ради розміщувалась інформація про відведення земельної ділянки площею 0,1128 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с.Турча.

Рішенням №223 ХVІІ сесії V скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 20.05.2008 надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № НОМЕР_2 площею 0,1168 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в кварталі індивідуальної забудови в с.Турича.

Відповідно до акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування землекористувачем ОСОБА_4 , комісією в складі в.о. сільського голови Лозиньскої сільської ради С.Мацько, спеціаліста-землевпорядника сільської ради Я.Корнія в присутності землекористувача і представників суміжних землекористувань, проведено встановлення меж земельної ділянки, що знаходиться за адресою: в с.Турича Яворівського району, та відповідно кадастрового плану земельної ділянки, межі в натурі проходять: від А до Б землі Горячої В.В., від Б до В землі Шумана В.О., від В до Г землі ОСОБА_11 , від Г до Д землі загального користування, від В до А землі сільської ради. Так, із зазначеного акту встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування убачається, що суміжними землекористувачами при встановленні зовнішніх меж землекористування ніяких притензій не виявлено. Межі та площа земельної ділянки суміжними землекористувачами погоджено.

Рішенням №319 ХХIV сесії V скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 11.10.2016 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення ОСГ з поміж інших ОСОБА_4 на земельну ділянку в с.Турича Яворівсвького району.

Таким чином ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку площею саме 0,1128га з кадастровим номером:12:001:0055 в с.Турича, Яворівського району Львівської області на підставі рішення 24 сесії 5 скликання Лозиньскої сільської ради від 16.03.2009 № 319, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №813447, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю

У відповідності до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 23.07.2019 №174725821, на підставі укладеного договору купівлі продажу № 1123 від 07.07.2016, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В., зареєстровано право власності за ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер: :12:001:0055, площею 0,1128 га. на території с.Турча Яворівського району Львівської області.

Рішенням №223 ХХІI сесії V скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 2008 надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність № НОМЕР_1 площею 0,1392 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в кварталі індивідуальної забудови в с.Турича.

З матеріалів справи убачається, що у 2009 році ОСОБА_5 замовлено та отримано технічну документацію на надану йому земельну ділянку кадастровий номер :12:001:0065.

Відповідно до акту узгодження меж землекористування на місцевості землекористувачем ОСОБА_5 , представником Лозинської сільської ради за участю землекористувача, узгоджено межі земельної ділянки, що знаходиться в с.Турича Яворівського району, та відповідно кадастрового плану земельної ділянки, межі в натурі проходять: від А до Б землі сільської ради, від Б до В землі загального користування, від В до Г землі сільської ради, від Г до А землі загального користування. Так, із зазначеного акту узгодження меж землекористування убачається, що суміжними землекористувачами при встановленні зовнішніх меж землекористування ніяких претензій не виявлено. Межі та площа земельної ділянки суміжними землекористувачами погоджено.

Рішенням №354 ХХVI сесії V скликання Лозинської сільської ради Яворівського району Львівської області від 07.07.2009 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку з поміж інших ОСОБА_5 на земельну ділянку в с.Турича Яворівського району.

Тобто ОСОБА_5 у встановленому законом порядку набув право власності на земельну ділянку площею саме 0,1392 га з кадастровим номером:12:001:0065 в с.Турича, Яворівського району Львівської області на підставі рішення ХХVI сесії V скликання Лозиньскої сільської ради № 354 від 07.07.2009, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №170977, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю.

Як убачається з повідомлення Головного управління Держгеокадастру від 10.07.2019 № №Р-367/0-499/6-19, адресованого ОСОБА_7 , при розгляді заяви останнього про державну реєстрацію земельної ділянки, шо знаходиться у с.Турина Лозинської сільської ради Яворівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500га, відповідно до абзацу 4 частини 6 стати 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державним кадастровим реєстратором надано відмову, оскільки земельна ділянка, яку передбачається зареєструвати знаходиться в межах частин земельних ділянок з кадастровими номерами :12:001:0055 та :12:001:0065. Крім цього, кадастровим реєстратором перевірено відповідність координат поворотних точок меж земельних ділянок з кадастровими номерами :12:001:0055 та :12:001:0065, які містяться у Державному земельному кадастрі з координатами поворотних точок меж земельних ділянок, які містяться у проектах землеустрою та зберігаються в архіві Відділу у Яворівському районі.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Нормами ч.1 ст. 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ч.1-3ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 №7 розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

В постанові Верховного Суду від 12.01.2023 року у справі №808/5496/14 зазначено, що відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проєкту землеустрою такий проєкт погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проєкту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Відповідно до статей 193, 195, 202, 203 ЗК України Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) дійшов висновку, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 був власником земельної ділянки площею 0,2500 га в с.Турича Лозинської сільської ради для будівництва та обслуговування житлових будівель на підставі рішення Лозинської сільської Ради народних депутатів №5 від 23.06.1994, згідно Державного акту про право приватної власності на землю Серія ЛВ №44291.

На підставі рішення 24 сесії 5 скликання Лозинської сільської ради від 16.03.2009 № 319 відповідачу ОСОБА_4 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №813447, кадастровий номером :12:001:0055 .

Також на підставі рішення ХХVI сесії V скликання Лозинської сільської ради № 354 від 07.07.2009 відповідачу ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №170977 , кадастровий номером:12:001:0065.

07.07.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого ОСОБА_4 продано належну йому земельну ділянку, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1128 га, що розташована с.Турича.

Представник позивача обґрунтовуючи позов зазначив, що спірні рішення Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 та від 07.07.2009 №354 , які були прийняті після оформлення права власності на земельну ділянку ОСОБА_7 , та при прийнятті рішень не враховано факту наявності права позивача на земельну ділянку, надану йому 03.06.1994 ціє ж сільською радою. Частини якої накладаються із двома спірними земельними ділянками, а тому рішення порушують права позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 911/2701/17 (провадження № 12-258гс18) вказано, що частиною п`ятою статті 116 ЗК України унормовано, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Земельні ділянки формуються як об`єкти цивільних прав: власності, постійного користування, оренди відповідно до закону, і припинення прав щодо цих об`єктів також має відбуватись виключно у відповідності до закону».

Згідно з досліджених судом актів узгодження меж землекористування на місцевості землекористувачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суміжні землекористувачі власноручними підписами погодили межі переданих у приватну власність спірних земельних ділянок.

Відомості про те, що фактичне користування суміжними земельними ділянками здійснюється з порушенням погоджених меж - відсутні.

За змістом статті 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що «у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста».

Так, на підтвердження позовних вимог позивачем надано рішенням Державного кадастрового реєстратора Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № РВ-018 від 10.05.2016 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, з якого убачається, що наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :12:001:0055 Площа співпадає на 9.1331%; Перетин ділянок з ділянкою :12:001:0065 Площа співпадає на 17.0728%.

В той же час, не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували, де проходить межа належної спадкодавцю ОСОБА_7 , чи порушена межа його земельної ділянки відповідачами.

Суду не надано відповідних висновків експерта чи спеціаліста, як і не було заявлено клопотань про призначення відповідної експертизи судом. Матеріали справи також не містять будь-яких даних зміни ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 конфігурації чи меж їх земельних ділянок в сторону збільшення, як і даних про невідповідність межі у технічній документації із землеустрою межі відповідно до фактичного користування земельною ділянкою.

Вимоги про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 363/3641/17 (провадження № 61-36341св18).

За наведених обставин суд вважає, що позивачем не доведено підстав для скасування рішень Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 та від 07.07.2009 №354, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження порушення його прав та законних інтересів як землекористувача суміжної земельної ділянки.

Так у випадку допущення технічних помилок при визначенні координат та конфігурацій земельних ділянок, вони підлягають усуненню шляхом розроблення технічної документації із землеустрою, якою визначаються місцеположення поворотних точок меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а не скасування правовстановлюючих документів (див. постанову Верховного Суду від 10 травня 2024 року у справі № 185/9511/16).

Оскільки позивачем не доведено, що оспорювані рішення Лозинської сільської ради прийняті не у межах повноважень, у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Державні акти на право власності на земельні ділянки видані відповідно до норм діючого законодавства та зареєстровані у встановленому законом порядку, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині визнання недійсними Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №813747 та ЯИ № 170977 задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав задоволення позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішень Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 та від 07.07.2009 №354, суд не знаходить підстав для задоволення похідних позовних вимог в частині визнання недійсними договорів купівлі - продажу земельної ділянки від 07.07.2016, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Оскільки, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація не породжує виникнення відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності, та приймаючи до уваги те, що судом констатовано відсутність правових підстав стосовно визнання недійсними та скасування рішень Лозинської сільської ради від 16.03.2009 №319 та від 07.07.2009 №354, які стали підставами для проведення державної реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за відповідачами, вимоги про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по земельних ділянках з кадастровими номерами :12:001:0055, :12:001:0065, також не підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності, слід зазначити, що згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави, що також викладено у постанові Верховного Суду від 03.02.2022 № 758/10335/16-ц, а тому суд відмовляє у задоволенні позову, не застосовуючи позовну давність.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, судові витрати слід покласти на останнього.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141, 263-265,268,274, 289 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Відділу в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук Ольга Василівна про визнання частково недійсними та скасування частково рішень сільської ради, правовстановлюючих документів та скасування записів у Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Юрій КОЛТУН