справа № 208/558/25
провадження № 2-о/208/100/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді - Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дарчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №208/558/25 за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Кам`янська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2025 року до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області заявник ОСОБА_1 подала матеріали зазначеної заяви, за якою просить:

- Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше п`яти років, а саме з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті.

- Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 17 жовтня 1981 року до 17 червня 2003 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . В шлюбі вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В 2004 році, після розірвання шлюбу, заявниця з ОСОБА_2 примирилися та продовжили проживати разом як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу за місцем його реєстрації: АДРЕСА_1 , та між нами склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За час спільного проживання всіх все влаштовувало та вважали, що штамп у паспорті не головне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

Організація поховання була здійснена заявницею та за її кошти.

Після смерті, ОСОБА_2 , залишилось спадкове майно, а саме: частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлий ОСОБА_2 , не мав дітей, в зареєстрованому шлюбі не перебував, не мав рідних братів та сестер, на момент смерті його батьки померли, в зв?язку з чим спадкоємці за законом першої, другої та третьої черги відсутні.

Під час спільного проживання з померлим вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, спільний відпочинок, користувалися правами та виконували обов?язки притаманні подружжю.

Отже, заявниця є єдиною спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців за законом у померлого ОСОБА_2 немає та вважає, що нею фактично прийнято спадщину за померлим ОСОБА_2 , так як вона проживала з ним понад п?яти останніх років до дня його смерті, а саме з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Фактично заявниця прийняла спадщину, що відкрилася після померлого ОСОБА_2 , оскільки користується даним майном, доглядає за квартирою, сплачує комунальні послуги.

06 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Першої кам?янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 . Їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 . Було роз`яснено, що необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем та фактичне прийняття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2025 року, цивільну справу №208/558/25 передано до провадження судді Гречаної В.Г.

Ухвалою суду від 17.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрити провадження в порядку окремого провадження, призначено судове засідання та витребувано від Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) завірену належним чином копію спадкової справи номер у спадковому реєстрі 485/2024, відкритої після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09.06.2025 року адвокат Донець В.В., який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , подав до суду додаткові пояснення по справі. Зазначив, що 17 жовтня 1981 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. В період шлюбу за спільні кошти подружжя придбало квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

17.03.2003 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, після чого заявниця придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зареєструвалась у ній та переїхала туди мешкати. Через деякий час, а саме з 2004 року заявниця та ОСОБА_2 знову почали проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Повторно реєструвати шлюб не стали. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вели спільне господарство та безперервно проживали разом у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті чоловіка заявниця продовжила проживати та зареєструвалась за адресою спільної квартири. Прийняти спадщину не може через формальні причини відсутність зареєстрованого шлюбу.

13.06.2025 року заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просить розглядати заяву за її відсутності, заяву повністю підтримує та просить її задовольнити.

13.06.2025 року адвокат Донець В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності учасників та ухвалити рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса) у судове засідання не з`явився, ОСОБА_5 подала до суду заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності їх представника.

Представник заінтересованої особи Кам`янської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, ОСОБА_6 подав до суду заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності їх представника та прийняти рішення згідно з нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 17 жовтня 1981 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про заключення шлюбу, серії НОМЕР_2 , актовий запис № 900.

29 серпня 1997 року укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої дніпродзержинської держконтори Моісієнко В.М., зареєстровано в реєстрі за №4-3290, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 купили у ОСОБА_8 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

17 червня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис №159.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2388.

Відповідно до свідоцтва про поховання від 08.01.2025 року, реєстраційний номер №20, ОСОБА_1 , користувач місця, який 08.01.2025 року на ділянці № НОМЕР_3 , ряд № НОМЕР_4 , місце № НОМЕР_5 кладовища, розміщеного в м.Кам`янське на вул.. Романківська здійснила поховання померлого ОСОБА_2 .

Відповідно до довідки про одержання та поховання праху №9269 виданого КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування Одеський крематорій», замовником є ОСОБА_1 , померлий ОСОБА_2 , тіло якого було креміровано 21.06.2024 року.

Відповідно до акту надання товарів та послуг №06-00019 від 17.06.2024 року, ОСОБА_1 є замовником ритуальних товарів для померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 .

Відповідно до акту №10 про проживання від 07.01.2025 року та акту №452 від 29.05.2025 року, виданих КП КМР «Добробут», за адресою: АДРЕСА_1 дійсно мешкали постійно разом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації з 2004 року по 25.06.2024 року разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У матеріалах справи містяться квитанції про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2025/006480642 від 17.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 26.09.1997 по 22.01.2004 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 23.01.2004 по 25.06.2024 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . З 25.06.2024 рік і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

06.01.2025 року державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовивши ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних стосунків.

Відповідно до пояснення свідка ОСОБА_9 від 31.05.2025 року, опитаного адвокатом Донцем В.В. у відповідності до п.7 ч.1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", було надано наступні показання. ОСОБА_9 більше 20 років зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , тобто є сусідом ОСОБА_1 , вона мешкає на п`ятому поверсі, а ОСОБА_9 на четвертому. Разом з заявницею мешкав її чоловік ОСОБА_4 . Вони були одинокою парою, майже ні с ким не спілкувались. Знає, що працювали на ринку. Бачив їх постійно, вважав, що вони мешкали там все життя, і що вони були подружжям, тільки нещодавно після смерті ОСОБА_10 дізнався, що вони були офіційно у розлученні. За життя бачив їх разом і по одинці. Під час спілкування із покійним чув слова по відношенню заявниці як «дружина», «жінка», бачив як вони спілкувались між собою, було повне враження, що вони були чоловіком та дружиною, принаймні останні 20 років, як ОСОБА_9 мешкав по сусідству. Після смерті чоловіка, ОСОБА_3 продовжує мешкати у своїй квартирі.

Відповідно до пояснення свідка ОСОБА_11 від 31.05.2025 року, опитаного адвокатом Донцем В.В. у відповідності до п.7 ч.1 ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", було надано наступні показання. ОСОБА_11 майже усе своє життя мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . Знає майже усіх мешканців під`їзду. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знає багато років, їх квартира знаходиться навпроти його, на одному поверсі. Вони почали мешкати наприкінці 90-х років. Вони були подружньою парою, були підприємцями. Майже все своє життя вони тяжко працювали, майже ні с ким не спілкувались, принаймні не бачив у них гостей. Протягом усього часу, а це майже 30 років сприймав їх як подружжя, і тільки після смерті ОСОБА_10 виявилось, що вони не перебували у шлюбі. Як і в інших, у них були сварки, був період, коли ОСОБА_3 забрала свої речі та навіть мешкала окремо, але згодом вони помирились. Під час спілкування між собою було повне враження, що вони є подружжям.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61 -18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61- 17111св20).

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років), мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), відсутній спір про право.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналіз безпосередньо досліджених належних, достатніх та допустимих доказів в їх сукупності дає підстави для висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу обґрунтована та підлягає задоволенню, оскільки судом з достовірністю встановлено, що з 17 жовтня 1981 року по 17 червня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

З 2004 року до дня смерті ОСОБА_2 , заявниця мешкала разом з ним без реєстрації шлюбу, що знайшло своє підтвердження у поясненнях свідків та актах про проживання.

Таким чином, судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , день смерті ОСОБА_2 , проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, доказами підтверджується не тільки спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а й ведення спільного господарства, пов`язаність виконання взаємних прав і обов`язків та спільний побут, а також факт прийняття спадщини ОСОБА_1 .

З матеріалів спадкової справи №485/2024 заведеною Першою кам`янською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що вона відкрита на підставі заяви ОСОБА_1 . Інших спадкоємців не зазначено.

Встановлення в судовому порядку даного факту необхідно ОСОБА_1 так як було отримано постанову державного нотаріуса про відмову від вчинення нотаріальної дії, а отже, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення.

Таким чином, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.

Згідно ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст.ст.13, 18, 81, 223, 259, 263, 315, 3 19 ЦПК України ст.ст.125, 135, 144 СК України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Одеса), Кам`янська міська рада Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше п`яти років, а саме з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті.

Встановити факти прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , спадщини в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя В.Г. Гречана