Справа № 444/1689/25
Провадження № 2/444/1212/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті

Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: третя особа, яка не заявляєсамостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна про визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього робітничого типу двору в порядку спадкування зазаповітом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 м2, житловою площею 35,4 м2, допоміжна площа 31,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Він єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає.

Так як ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові робітничого типу двору, що підтвержується записами в погосподарській книзі Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області, однак нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, вважає, що його право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 19 червня 2025 року о 09 год. 30 хв.

Витребувати від третьої особи, приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любові Вікторівни належним чином засвідчену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи № 09/2025, яка 23 січня 2025 року зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у яких просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні справи покладається на думку суду.

Крім того приватним нотаріусом на виконання вимог ухвали суду надіслано на адресу суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 09/2025, яка 23 січня 2025 року зареєстрована після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Лавриків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 09 квітня 2009 року.

З свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , яке повторно видане 28 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, вбачається, що його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_5 .

Викладеним у виписці № 43 з погосподарської книги станом на 30.06.1990 року, яка 12 травня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , загальною площею 66,6 м2, житловою площею 35,4 м2, належить до робітничого типу двору, головою якого була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук.

З виписки № 44 з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, яка 12 травня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_4 , загальною площею 66,6 м2, житловою площею 35,4 м2, належить до робітничого типу двору, головою якого була ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , членами двору: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онук.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 05 серпня 2024 року було складено відповідний актовий запис № 107, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , яке повторно видане Жовківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01 квітня 2025 року.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на право власності на земельні ділянки, житловий будинок.

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із заповіту, який 09 серпня 2006 року посвідчений Кошулап Т. П., секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 85, вбачається, що ОСОБА_5 на випадок її смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , 1959 року народження, тобто позивачу.

За даними, які знаходять у справах Лавриківського старостинського округу № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області заповіт від імені ОСОБА_2 не змінено і не скасовано, що підтверджується записом в. о старости Лавриківського старостинського округу № 3 Наталії Бейзик від 13 грудня 2024 року.

Чинність даного заповіту підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка надана нотаріусом у спадковій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Викладеним у довідці № 431, яка 12 травня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що ОСОБА_5 , 1932 року народження, до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З довідки № 432, яка 12 травня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_1 , 1959 року народження, син померлої ОСОБА_2 , 1932 року народження, був зареєстрований та проживав разом із нею в будинку АДРЕСА_1 , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області до дня її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вели спільне господарство.

Викладеним у довідці № 343, яка 31 березня 2025 року видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, стверджується, що станом на день смерті ОСОБА_2 , а саме станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука.

Факт зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області ще з 09 квітня 2009 року підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2025/006133387 від 12 травня 2025 року.

Тобто суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем на день смерті, не відмовився від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Судом встановлено, що позивач єдиний спадкоємець за заповітом, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем під час розгляду справи не встановлено, з матеріалів справи не вбачається.

Внаслідок звернення позивача до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Л. В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом нотаріусом 23 січня 2025 року було зареєстровано після смерті ОСОБА_2 спадкову справу № 09/2025, номер у спадковому реєстрі 73527177, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79792127 від 23 січня 2025 року.

Приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною 01 травня 2025 року в мені, ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на бланку серії НТС № 890173, яке зареєстроване в реєстрі за № 515, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,5694 га, кадастровий номер: :13:000:0066, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 504368, виданого Жовківською райдержадміністрацією від 29 червня 2010 року; на бланку серії НТС № 890174, яке зареєстроване в реєстрі за № 516, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,2114 га, кадастровий номер: :08:002:0036, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на вищезгадану земельну ділянку було зареєстровано за спадкодавцем згідно Витягу з Державного реєстру речових прав, виданого державним реєстратором Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області М`яновською Г. М. від 07 квітня 2025 року, індексний номер витягу 421387901, реєстраційний номер об`єкта на нерухоме майно: 227; на бланку серії НТС № 890175, яке зареєстроване в реєстрі за № 517, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,2383 га, кадастровий номер: :08:002:0035, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вищезгадану земельну ділянку було зареєстровано за спадкодавцем згідно Витягу з Державного реєстру речових прав, виданого державним реєстратором Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області М`яновською Г. М. від 07 квітня 2025 року, індексний номер витягу 421385093, реєстраційний номер об`єкта на нерухоме майно: 227.

Видача зазначених вище свідоцтв про право на спадщину за заповітом позивачу ОСОБА_1 після смерті матері, ОСОБА_2 , підтверджує факт прийняття ним спадщини після її смерті.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є власником зазначеного вище майна, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав № 425076857, № 425077231, № 425077640, які сформовано 01 травня 2025 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любов Вікторівною.

Однак постановою від 01 травня 2025 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через те, що не подані необхідні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 920, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2025 року, вбачається, що в КП ЛОР «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року, реєстрація права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (чотири) не проводилася.

Згідно нового адміністративно-територіального устрою України село Мавдрики належить до Добросинсько-Магерівської територіальної громади Львівського району Львівської області.

Тобто правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ідентифікатора об`єкта будівництва, виготовлених Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», та з довідки-характеристики № 919 на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , яка 25 лютого 2025 року видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Шептицьке міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що рік побудови житлового будинку 1984, загальна площа житлового будинку 66,6 м. кв., житлова площа 35,4 м. кв., допоміжні приміщення та їх площа: коридор площею 7,1 м. кв., кухня площею 17,2 м. кв., кладова площею 6,9 м. кв., загальна площа допоміжних приміщень 31,2 м. кв.

При будинку є господарська будівля з літньою кухнею, вбиральня та споруд: огорожі, хвіртка, ворота, колодязь.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Він єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

Так як ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові робітничого типу двору, а тому право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 м2, житловою площею 35,4 м2, допоміжна площа 31,2 м2 з господарськими будівлями та спорудами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 19 червня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.