Провадження № 2/727/325/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участі секретаря - Боднарук О. І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що у провадженні приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Макеєвої Н.В. знаходиться спадкова справа №50/2018 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Спадкоємцем ОСОБА_2 є його син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.03.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького МНО Чернівецької області Макеєвої Н.В. із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті його батька, ОСОБА_2 .

Згідно з державним актом на право власності на землю І-ЧВ №018531, він виданий ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що на підставі рішення Чернівецького міськвиконкому Ради народних депутатів від 02.03.1999 року №141/5 їй передається у спільну сумісну власність земельна ділянка площею 0,0457 га на території Чернівецької міської ради для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Як вбачається з п. 2 рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 02.03.1999 р №141/5 «Про надання і передачу земельних ділянок, припинення права користування земельними ділянками та внесення змін в раніше прийняті рішення, присвоєння поштової адреси» та додатку №2 до нього, земельну ділянку площею 0,0457 га за адресою АДРЕСА_1 передано у спільну сумісну власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , був їхній син, ОСОБА_2 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Вих. №69/02-31 від 27.03.2020 року приватний нотаріус Чернівецького МНО Чернівецької області Макеєва Н.В. відмовила позивачу у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті його батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після своїх покійних батьків, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформив її, у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України та не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

За змістом вказаної постанови без визначення часток померлих у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо.

У зв`язку з цим позивач звертається до суду з даним позовом про визначення часток у спільній сумісній власності з метою подальшого прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька, оскільки виділ часток у позасудовому порядку є неможливим.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Отже, необхідно виходити із засад рівності часток ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільному нерухомому майні.

Відтак, виходячи із рівності часток ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільному нерухомому майні у вигляді земельної ділянки площею 0,0457 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , слід зробити висновок, що кожен із них: і ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 мали частку у праві спільної сумісної власності в розмірі 1/2 частини земельної ділянки.

При виділі частки із вказаної земельної ділянки частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності визначаються рівними. Та обставина, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за життя не здійснили виділ своїх часток із спільного сумісного майна не є підставою для відмови у визнанні за їх спадкоємцями прав на спадкування належної частки вказаного нерухомого майна.

Вважаю, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визначення частки його бабусі та дідуся у спільній сумісній власності на земельну ділянку.

Згідно зі звітом №37-zg-11-24 про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 06.11.2024 р. ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0457 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 105 208 (сто п`ять тисяч двісті вісім) грн 00 коп.

На підставі викладеного, позивач просив суд:

Визначити, що частка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0457 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0457 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2.

Після зміни предмета позову поросив суд визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,0457 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не оформив своїх спадкових справ та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

14.11.2024 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/12491/24 та призначила справу до розгляду.

22.11.2024, 09.04.2025 відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

18.12.2024 позивач надав клопотання про зміну предмета позову.

20.01.2025, 18.03.2025, 09.05.2025 та 20.06.2025 представник позивач надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що неможливо визначити частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку між власниками.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, представлений адвокатом Поляк М.В., яка надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, рішення просила ухвалити на розсуд суду.

Суд уважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, суд уважає встановленими наступні фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Палацем щастя м. Чернівці, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що складено актовий запис №1951. Батьком записаний ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_8 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що складено актовий запис №153.

Згідно з рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №14/15 від 02.03.1999 року, архівний витяг, вирішено передати земельні ділянки в приватну власність згідно з розробленими проектами розподілу (додаток №2).

Згідно з додатком №2 до рішення ВК ЧМР ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надано земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 спільна сумісна власність 0,0457 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-ЧВ №018531 від 12.05.1999, наданим Чернівецькою міською радою народних депутатів земельної ділянки площею 0,0457 га за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: обслуговування житлового будинку та господарських будівель передана у власність ОСОБА_3 в спільну сумісну власність.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №54329224 від 03.12.2018 спадкова справа 63428137, номер у нотаріуса 50/2018, спадкоємець ОСОБА_2 , зареєстровано у приватного нотаріуса Макеєвої Н. В.

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.03.2020 №69/02-31, наданою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н. В. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті його батька, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який прийняв спадщину після своїх покійних батьків, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не оформив її, у зв`язку з тим, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України та не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

За змістом вказаної постанови без визначення часток померлих у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0457 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо.

Згідно зі звітом №37-zg-11-24 про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 06.11.2024 ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0457 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить 105 208 (сто п`ять тисяч двісті вісім) грн.. 00 коп.

Мотивувальна частина

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Предметом спору у цій справі є нерухоме майно, а саме земельна ділянка, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,0457 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі:

1) відчуження власником свого майна;

2) відмови власника від права власності;

3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі;

4) знищення майна;

5) викупу пам`яток культурної спадщини;

6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;

8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника;

9) реквізиції;

10) конфіскації;

11) припинення юридичної особи чи смерті власника;

12) визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1226 ПК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною першою ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за виданою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до ст. 120 ч. 1 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до пунктів 4 та 6 глави 1 розділу II нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19.

Щодо неможливості визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим, Верховний Суд неодноразово висловлювався, зокрема, у постановах від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18, 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19.

У справі, яка розглядається, після зміни предмета позову поросив суд визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,0457 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не оформив своїх спадкових справ та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд уважає, що оскільки спірна земельна ділянка були у спільній сумісній власності, то частка кожного у спільній сумісній власності на земельну ділянку, як і всіх співвласників є рівними і становить по 1/2 кожному із співвласників і враховуючи, що позивач прийняв спадщину за померлими, то він вправі у порядку спадкування за ним визначити частку у майні померлого.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,0457 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не оформив своїх спадкових справ та помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: Чернівецька міська рада, місце проживання за адресою: Центральна площа, буд. 1, м. Чернівці, 58002, Чернівецька область, Україна, .

Суддя Ю. О. Калмикова