Провадження № 2/202/77/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, в якому просить: визнати за Позивачем право власності на 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті залишилося 4 спадкоємців, які прийняли спадщину, а саме: ОСОБА_5 - донька спадкодавця; ОСОБА_6 - син спадкодавця; ОСОБА_7 - син спадкодавця; ОСОБА_8 - син спадкодавця. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали свідоцтво про право на спадщину 23.03.1994 року по 1/4 частині домоволодіння кожен, інші спадкоємця не отримували свідоцтва про право на спадщину за життя. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Після смерті спадщину прийняли його син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 . Після її смерті спадщину отримав її син ОСОБА_1 . Мати Позивача з 2003 року добросовісно та безперервно користувалась домоволодінням в цілому, дбала про нього, робила поточні та капітальні ремонти, сплачувала комунальні послуги. Після її смерті Позивач ОСОБА_1 з 22.10.2020 року почав також відкрито, добросовісно та безперервно проживати у спірному домоволодінні, робити в ньому ремонти, сплачувати комунальні платежі, адже будь-які інші особи жодного інтересу до домоволодіння не проявляли і з дня смерті ОСОБА_4 жодного разу до домоволодіння не навідувались.

У зв`язку з чим вважає, що має право на визнання за ним права власності на вищезазначене домоволодіння за набувальною давністю.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, витребувано у Шостої Дніпровської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Третьої Дніпровської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шевцової (Оксани) Надії Володимирівни копію спадкової справи після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.10.2023 року ухвалою суду витребувано у Шостої Дніпровської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та у Третьої Дніпровської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 21.12.2023 року витребувано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про смерть: ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

17.06.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 16.07.2024 року витребувано у Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про смерть: ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні під час виступу у судових дебатах не заперечував щодо задоволення позову.

Представник Дніпровської міської ради у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знають з дитинства, адже є сусідами, та знали їх батьків. Спочатку, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було у їх діда ОСОБА_4 . Після смерті останнього у домоволодінні почали проживати його син ОСОБА_8 з його дружиною ОСОБА_9 . Після смерті ОСОБА_8 у вищевказаному домоволодінні залишилися проживання ОСОБА_9 з дітьми ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ). З дня смерті ОСОБА_9 за зазначеною адресою продовжив проживати ОСОБА_1 зі своєю дружиною.

Дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.10.1963 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.06.1993 року.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яку прийняли: ОСОБА_5 - донька спадкодавця; ОСОБА_6 - син спадкодавця; ОСОБА_7 - син спадкодавця; ОСОБА_8 - син спадкодавця.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.10.2016 року.

Після його смерті спадщину прийняли його син ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_9 , що підтверджується копією спадкової справи № 625/2019 відносно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 23.10.2020 року.

Після її смерті спадщину отримав ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.07.2021 р.

Листом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.10.2023 № 3016/01-16 повідомлено, що із заявами про відмову/прийняття, видачу спадщини після померлих: ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкові права до майна померлих не відкривались та свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом не видавалися.

Листом Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.11.2024 року № 2199/31.25-25 було надано повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 28.11.2024 року на ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , № 2 від 28.11.2024 року на ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також, повідомлено, що за результатами перевірки відомостей в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено актового запису про смерть ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належить по 1/8 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , інші 3/4 частки домоволодіння ніким не успадковані, спадкові справи після померлих: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 не заводились.

Спадкоємців чи третіх осіб, які б претендували на частку у спірній квартирі, не має.

Також, на підтвердження свого добросовісного та безперервного користування домоволодінням Позивач надав Квитанції про оплату комунальних послуг (а.с. 30-249).

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відтак, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Враховуючи, що мати позивача, а потім і сам ОСОБА_1 більше 10 років відкрито, безперервно та добросовісно володіє домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто інший на це майно не претендує, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на домоволодіння, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 3/4 частини домоволодіння АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Мачуський