Справа № 505/4298/24
№ 2/505/1652/2025
18 червня 2025 року м. Подільськ
Подільський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої судді Ващук О.В.,
за участі секретаря судового засідання Федорцової І.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області,
В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно їхніх малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнення аліментів.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що з 10 липня 2012 року по 31 грудня 2013 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, 31 грудня 2013 року відповідач пішов з родини, поїхав у невідомому напрямку, місцезнаходження його не відоме. Зазначила, що шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач після розірвання шлюбу самоусунувся від виховання синів та їхнього утримання, не цікавиться долею дітей, всі питання щодо виховання дітей позивачка вирішує самостійно, без участі та підтримки відповідача. Діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не проявляє зацікавленості в подальшій долі дітей, не цікавиться їхніми успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.
Зазначені факти, як зазначає позивачка, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дітей, здійснення їхніх прав, просить позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти.
Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2024 року у даній справі відкрито провадження, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Також було зобов`язано орган опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області надати в підготовче судове засідання, письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участі у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
06 березня 2025 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів та відкладено підготовче судове засідання з метою забезпечення належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.
Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних суддів» №4273-ІХ від 26 лютого 2025 року, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Котовського міськрайонного суду Одеської області на Подільський міськрайонний суд Одеської області.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд.
Позивачка в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Крім того пояснила, що відповідач понад 11 років відсутній в житті дітей, у грудні 2013 році без пояснень залишив сім`ю, фактично за три дні до народження їхнього молодшого сина, який ніколи не бачив батька. Орієнтовно у 2015 році, від сестри відповідача вона дізналася, що на підставі рішення суду вони вже були розлучені, і відповідач має іншу сім`ю. У червні 2022 році вона одружилася з ОСОБА_5 та мають спільну дитину.
Відповідач ОСОБА_2 , який є громадянином російської федерації, місце проживання якого не відоме, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подав.
Представник служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області в судове засіданні не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, зазначив, що наданий ними раніше висновок підтримають в повному обсязі.
Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого відділом ЗАГС Адлерського району міста-курорту Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю російської федерації, серії НОМЕР_1 від 04 червня 2013 року, матір`ю дитини є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, серії НОМЕР_2 від 09 січня 2014 року, матір`ю дитини є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_2 .
Як вбачається зі змісту копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 24 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Котовськ (нова назва м.Подільськ) батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з тим в розділі «відомості про відмітки, зроблені в актовому записі» зазначено, що відомості про громадянство та місце проживання батька дитини документально не підтверджені; правопис власного імені вказаний за бажанням матері; згода батька на присвоєння дитині прізвища відсутня через неможливість встановити місце його знаходження; дитині присвоєно прізвище батька « ОСОБА_6 » за бажанням матері.
Рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради, Подільського району, Одеської області №253 від 31 серпня 2022 року «Про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » - визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки № 424 від 21 червня 2024 року, виданої інженером І категорії Одеського регіонального відділу управління персоналом служби кадрової та соціальної політики ОСОБА_7 ОСОБА_1 працює на станції Подільськ Одеського та Херсонського регіону виробничого штату служби роботи станцій регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» з 08.06.2018 року (наказ № 42/ос 07.06.2018 року) на посаді старшого оператора станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів (з 21.11.2022 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років наказ № ДНК-1-191/1866 від 18.11.2022 року).

Згідно довідки від 12 червня 2024 року в квартирі АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , але не зареєстровані.

Згідно копій витягів з реєстру територіальних громад від 26 лютого 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 26 лютого 2024 року зареєстровані за адресою АДРЕСА_3

Згідно довідки від 20 червня 2024 року №9, виданої органом самоорганізації населення Подільської міської ради територіальної громади (квартальний комітет), ОСОБА_2 фактично проживав за адресою АДРЕСА_4 по грудень 2013 року без реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до копій медичних довідок дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 31 жовтня 2024 року діти перебувають на обліку у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Подільської міської ради Подільського району Одеської області», діти відвідують заклад з матір`ю.

З наявної в матеріалах справи характеристики здобувача освіти 5-А класу ліцею №5 Подільської міської ради ОСОБА_3 , виданої директором ліцею ОСОБА_9 , класним керівником ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , учень 5-А класу ліцею №5 Подільської міської ради вбачається, навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе як наполегливий, працелюбний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Навчається не в повну міру своїх сил. Має зорову, слухову пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал. На уроках завжди активний, виконує домашні завдання, допомагає товаришам, іноді не уважний. ОСОБА_12 має добрий загальний розвиток, полюбляє читати. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Бере активну участь у громадському житті класу. Веселий, товариський, відповідальний, самостійний. Має авторитет серед товаришів. ОСОБА_12 має дружні стосунки з багатьма учнями. Мати хлопчика приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу. Батьківські збори відвідує регулярно, цікавиться і поведінкою сина. Батько вихованням та навчанням сина не займається, ліцей не відвідує, успіхами сина не цікавиться.

Згідно характеристики здобувача освіти 4-Б класу ліцею №5 Подільської міської ради ОСОБА_4 , виданої директором ліцею ОСОБА_9 , класним керівником ОСОБА_13 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , учень 4-Б класу ліцею №5 Подільської міської ради, навчається в ліцеї з першого класу. Зарекомендував себе як активний, працездатний учень. Має навчальні досягнення достатнього рівня. На уроках працює активно, має навички роботи самостійно, домашні завдання виконує, однокласникам допомагає. Дбайливо ставиться до поставлених доручень. Приймає активну участь житті класу. ОСОБА_15 має дружні стосунки з багатьма учнями. Мати хлопчика приділяє належну увагу вихованню сина, бере активну участь у житті класу. Цікавиться навчанням ОСОБА_15 , батьківськи збори відвідує регулярно, звертає увагу на поведінку сина. Батько вихованням та навчанням сина не займається, ліцей не відвідує, успіхами ОСОБА_15 не цікавиться.

Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до висновку №945 від 04 березня 2025 року Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району, Одеської області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно його малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у м.Одесі та в області не значиться зареєстрованим, що підтверджується отриманою судом відповіді на запит від відділу адресно-довідкової роботи Одеської області ГУ ДМС України в Одеській області. Крім того, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 07 вересня 2012 року відділом ЗАГС Адлерського району міста-курорту Сочі управління ЗАГС Краснодарського краю російської федерації ОСОБА_2 громадянин росії.

Відповідач з грудня 2013 року фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, взагалі не приймає ніякої участі у вихованні дітей, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України.

При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачем після досягнення однією дитиною одного року, а інша дитина ще не народилася, перебуваючи на значній відстані, відповідач мав усвідомлювати, що не зможе піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Вищезазначені докази, у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

Будь-яких доказів на спростування цих обставин відповідач ОСОБА_2 суду не надав, не встановлено таких і судом.

Поведінка відповідача ОСОБА_2 , який не цікавиться життям та здоров`ям дітей, свідчить про його байдуже ставлення до них та про свідоме нехтування ним своїм батьківським обов`язком.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2022 року у справі №520/8264/19 (провадження № 61-19984св21).

Згідно ст.12 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною у 1991 році, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні суд заслухав думку малолітніх синів сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За їхніми словами батько не бере участі у їхньому вихованні, не дарує подарунків, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, успіхами, не відвідує їх та не телефонує, а також, що ОСОБА_3 зовсім не пам`ятає свого батька, а ОСОБА_4 батька ніколи не бачив.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконує свої батьківські обов`язки на протязі тривалого часу, що свідчить про його байдужу поведінку до дітей та до виконання батьківських обов`язків, урахувавши висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

Окрім того, як зазначає позивачка з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей просила, окрім позбавлення відповідача батьківських прав стосовно їхніх дітей, стягнути аліменти на дітей.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 щодо стягнення аліментів на утримання дітей підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню на користь того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів (частина від заробітку (доходу) чи тверда грошова сума) обирається саме стягувачем аліментів. У даному випадку спосіб стягнення аліментів визначається позивачкою.

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, окремо від батька.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей, у розмірі 1/3 частин всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на одну дитину, до досягнення повноліття, починаючи з моменту звернення до суду.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину однієї чверті; на двох дітей однієї третини; на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільних із позивачем малолітніх дітей, які проживають разом із ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, у той час як обов`язок щодо їх утримання законом покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їхніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Після чого стягувати аліменти в розмірі всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 11 листопада 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Повний текст рішення складено 27 червня 2025 року.

Суддя О.В. Ващук