Справа № 553/1820/24
Провадження № 2/553/146/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.06.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Сіомашко В.Р.,

представника позивача адвоката Лазаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради про поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та виділення у користування земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

05.06.2024 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, в якому просить:

- здійснити поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками, а саме визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), право власності на 7/15 частини домоволодіння, до складу якої входять: у житловому будиноку, А-1: тамбур № III, площею 3,4 кв.м., передпокій, 3-3, площею 12,8 кв.м., кімната, 3-4, площею 14,9 кв.м., кухня, 3-5, площею 12,1 кв.м., кімната, 3-6, площею 13,4 кв.м., ванна, 3-7, площею 3,0 кв.м., загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., господарські будівлі та споруди: погріб а5, літня кухня Б, навіс б, вбиральня Ж, сарай К, огорожа № 2, 1/2 частина водопроводу, ворота огорожі, № 5 та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 - як на окремий об`єкт нерухомого майна, з можливістю присвоєння окремої адреси;

- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ;

- виділити в користування (закріпити за новоствореним об`єктом) ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 755 кв.м. (на плані зафарбовано в зелений колір), відповідно до меж, визначених у Додатку № 3 до Висновку № 34 експертного будівельно-технічного дослідження від 09 травня 2024 року, виконаного судовим експертом Федорова Д.Ф.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 серпня 2023 між ним та ОСОБА_4 укладено Договір дарування 7/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. 09 серпня 2023 року, за реєстровим № 959. Право власності на 7/15 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09 серпня 2023 року, приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю., номер запису про право власності: 51307196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Іншими співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 є: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що мають у власності 1/3 частки. Також, співвласником була ОСОБА_5 , 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами якої згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави № 553/2639/15-ц від 01 грудня 2015 року, виділено в окрему одиницю.

Земельна ділянка під вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами є неприватизованою, має загальну площу 0,2470 га., цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :12:001:0077.

На території домоволодіння розташовано: житловий будинок, А-1, загальною площею 138,1 кв.м., житловою площею 72,1 кв.м.; господарські будівлі та споруди: погріб а4; погріб а5; літня кухня Б; навіс б; літня кухня (1/2) В; тамбур в; мансарда В1; сарай Д; навіс Е; вбиральня Ж; сарай З; гараж И; сарай К; вбиральня Л; погріб вхідний Н; вбиральня О; літній душ П; огорожа № 2; трубопровід № 4; ворота огорожі № 5.

Позивач зазначає, що фактично володіє та користується частиною житлового будинку, А-1, загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., у складі приміщень: тамбур № III площею 3,4 кв.м, передпокій 3-3 площею 12,8 кв.м, кімната 3-4 площею 14,9 кв.м, кухня 3-5 площею 12,1 кв.м., кімната 3-6 площею 13,4 кв.м, ванна 3-7 площею 3,0 кв.м. Господарськими будівлями та спорудами: погріб а5; літня кухня Б; навіс б; вбиральня Ж; сарай К; огорожа № 2; 1/2 частина водопроводу; ворота огорожі № 5.

В процесі володіння та користування житловими будинками та надвірними будівлями між співвласниками цього майна вникають непорозуміння з приводу утримання та збереження цього майна. Більше того, їх будинки, надвірні будівлі і споруди потребують ремонту, проведення капітального ремонту згідно норм чинного законодавства потребує отримання дозволу у відповідних державних органах, отримання якого фактично неможливе без надання згоди іншого співвласника на здійснення ремонту (проведення реконструкції) тієї частини якою він фактично володіє та користується.

Колишня співвласниця ОСОБА_5 , свої 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами виділила згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави та присвоїла окрему адресу, зареєструвавши своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказані обставини унеможливлюють отримання згоди всіх сусідів, оскільки вказаний вище співвласник виділився, а при підрахунку часток неможливо утворити одиницю, й відповідно отримати одиницю.

Позивач вказує, що вирішив скористатись передбаченим чинним законодавством правом та провести реальний розподіл виділивши в натурі житловий будинок з відповідною кількістю надвірних будівель і споруд, та закріпити за домоволодінням відповідну частку земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , оскільки після цього, не буде залежати від співвласника у прийнятті рішень щодо володіння, користування, чи розпоряджання своєю часткою в домоволодінні та на земельній ділянці.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 27.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

18.07.2024 представником третьої особи виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради Дудкою В.В. подано до суду письмові пояснення сформовані в системі «Електронний суд» 18.07.2024, в яких зазначає, що органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до абзацу 2 зазначеної статті адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради;

В статті 41 «Особливості повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що обсяг і межі повноважень районних у місті рад у разі їх створення визначає міська рада виключно на своєму пленарному засіданні за узгодженням з районними у містах радами з урахуванням загальноміських інтересів та колективних потреб територіальних громад районів у містах.

Рішенням позачергової другої сесії Полтавської міської ради від 19.02.2021 «Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у місті Полтаві ради» Подільській районній у м. Полтаві раді делеговані повноваження до виконання. Визначаючи повноваження Подільської районної у м. Полтаві ради, Полтавська міська рада приймаючи відповідне рішення не наділила Подільську районну у м. Полтаві раду повноваженнями щодо припинення права спільної часткової власності та присвоєння окремої адреси.

Позовна заява не містить зазначення, яким чином рішення ухвалене за результатами розгляду справи може вплинути на права третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтави ради, не визначено її заінтересованості у результатах вирішення спору.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 19.12.2024 відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

03.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лазаренко О.М., в яких вона зазначає, що ОСОБА_1 в позовній заяві в обґрунтуванні своїх позовних вимог, посилався, зокрема, на ту обставину, що вирішити дане витання в поза судовому договірному порядку не можливо, оскільки колишня співвласниця ОСОБА_5 , свою 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 виділила згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави та присвоїла окрему адресу, зареєструвавши своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказані обставини унеможливлюють отримання згоди всіх сусідів, оскільки вказаний вище співвласник виділився, а при підрахунку часток неможливо утворити одиницю, й відповідно отримати одиницю. Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до нотаріусів з метою здійснення поділу вищевказаного домоволодіння, збирав та подавав необхідні документи: заяви співвласникам, правовстановлюючі документи на майно, але неможливість утворити з частин співвласників домоволодіння одиницю (одну цілу) перешкоджає реалізувати гарантоване Законом право співвласника щодо виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

11 листопада 2024 року, на звернення ОСОБА_1 щодо поділу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М. надано лист № 337/01-16 відмову щодо вчинення нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю усіх учасників спільної часткової власності на даний будинок та відсутності їх часток у праві власності, що в арифметичній частці (у простих дробах) становила б одиницю.

Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом № 55 Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18 червня 2007 року передбачено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (п. 1.2.).

Відповідно до висновку експерта № 34 за результатами будівельно - технічного, земельно - технічного та оціночно - будівельного дослідження щодо можливості виділення в окремий об`єкт нерухомого майна - 7/15 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 09 травня 2024 року. Вказаний висновок було замовлено судовому експерту Федоров Д.Ф. У відповідності до вказаного висновку судового експерта, 7/15 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 до складу якої входе житловий будинок, А-1, у складі приміщень: тамбур № III, площею 3,4 кв.м, передпокій, 3-3, площею 12,8 кв.м, кімната, 3-4, площею 14,9 кв.м, кухня, 3-5, площею 12,1 кв.м, кімната, 3-6, площею 13,4 кв.м, ванна, 3-7, площею 3,0 кв.м, загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м Господарські будівлі та споруди: погріб, а5; літня кухня, Б; навіс, б; вбиральня, Ж; сарай, К; огорожа, № 2; 1/2 частина водопроводу; ворота огорожі, № 5, у відповідності до будівельно - технічних норм, можливо виділити в самостійний об`єкт нерухомого та закріпити за вказаним об`єктом нерухомого майна земельну ділянку площею 755 кв.м., що зафарбована у зеленим кольором. Просила задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, доручивши представляти свої інтереси адвокату Лазаренко О.М.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лазаренко О.М. в судовому засідання позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позові та в письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_3 29.08.2024 та 29.10.2024 подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, в якій він вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 30.08.2024 та 17.09.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій вона вказала, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, але в письмових поясненнях, сформованих в системі «Електронний суд» 18.07.2024 просить розглянути справу без участі представника виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до архівного витягу з протоколу № 12 засідання виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 17 грудня 1996 року вбачається, що рішенням № 353 «Про прийняття будинків в експлуатацію» вирішено затвердити акти про закінчення та здачу до експлуатації власних будинків, АДРЕСА_1 ОСОБА_6 .

Із архівного витягу з протоколу № 4 засідання виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів від 18 березня 1997 року вбачається, що рішенням від 15 квітня 1997 № 168 «Про зміну ідеальних часток між співвласниками по АДРЕСА_1 » розглянувши матеріали Полтавського колективного підприємства «Інвентаризатор» про зміну ідеальних долей у праві особистої власності в володінні по АДРЕСА_1 , виконком районної ради вирішив оформити право особистої власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , на співвласників у таких розмірах ОСОБА_6 7/15.

Як вбачається з довідки голови селищного комітету Пост-Островок Н.А. Руденко від 01.12.2015, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та померлій ОСОБА_7 , в частині якої на даний час проживає ОСОБА_8 , який являється онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 проживає без реєстрації.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2015 в справі № 553/2639/15-ц, провадження № 2/553/974/2015, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , треті особи: Територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Ленінська районна у м. Полтаві рада, Управління з питань містобудування та архітектури Полтавської міської ради про виділ в одну окрему одиницю як самостійний об`єкт права та визнання права власності на нерухоме майно як самостійний об`єкт права та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про виділ у натурі частини нерухомою майна, з нерухомого спільного майна, як самостійний об`єкт права власності та визнання права власності на виділене у натурі нерухоме майно, як на самостійний об`єкт права власності, позов ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частину домоволодіння, як самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходишся за адресою: АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку А-1 № 1 сіни площею 7,9 кв.м, №1-3 кухня площею 12,7 кв.м, №1-4 житлова кімната площею 15,2 кв.м, всього по будинку А-1 35,8 м.кв., та «а 3» погріб, «Г» сарай, літ «М» вбиральня, № 3 ворота огорожі, 1/2 літ В літня кухня.

Визнано за ОСОБА_5 проживаючої за адресою, АДРЕСА_1 . ін. код № НОМЕР_2 право власності як на самостійний об`єкт права, одну окрему одиницю нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається із житлового будинку А-1 № 1 сіни площею 7,9 кв,м, №1-3 кухня площею 12,7 кв.м, №1-4 житлова кімната площею 15,2 кв.м, всього по будинку А-1 35,8 кв.м, та «а 3» погріб, «Г» сарай, літ «М» вбиральня, № 3 ворота огорожі, 1/2 літ «В» літня кухня. № 1 огорожа залишено в загальному користуванні.

Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі. Визнано за ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , прано власності на частину нерухомого майна, як самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житловий будинок - А-1 № 3: № 3-ІІІ тамбур, площею 3,4 кв.м, 3-3 передпокій площею 12,8 кв.м, 3-4 кімната площею 14,9 кв.м, 3-5 кухня площею 12,1 кв.м, 3-6 кімната площею 13,4 кв.м, 3-7 ванна площею 3,0 кв.м, всього в будинку А-1 - 59,6 м. та допоміжні господарські будівлі та споруди: погріб «а5», площею 7,5 кв.м, літня кухня «Б» площею 22,1 кв.м, навіс «б» площею 9,5 кв.м, вбиральня «ж» площею 1,0 кв.м, сарай «к» площею 22,1 кв.м, в загальному користуванні залишити № 4 трубопровод, огорожу 1, огорожу 2,5.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2017 в справі № 553/2639/15-ц, провадження № 2-во/553/37/2017 виправлено в рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2015 у вищевказаній справі допущену описку в резолютивній частині рішення, в частині щодо не зазначення конкретної частини нерухомого майна на яке визнано право власності за ОСОБА_6 , та виправлено «на частину нерухомого майна 7/15». Викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення наступним змістом «Визнати за ОСОБА_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , прано власності на частину нерухомого майна 7/15, як самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: житловий будинок - А-1 № 3: № 3-ІІІ тамбур, площею 3,4 кв.м, 3-3 передпокій площею 12,8 кв.м, 3-4 кімната площею 14,9 кв.м, 3-5 кухня площею 12,1 кв.м, 3-6 кімната площею 13,4 кв.м, 3-7 ванна площею 3,0 кв.м, всього в будинку А-1 - 59,6 м. та допоміжні господарські будівлі та споруди: погріб «а5», площею 7,5 кв.м, літня кухня «Б» площею 22,1 кв.м, навіс «б» площею 9,5 кв.м, вбиральня «ж» площею 1,0 кв.м, сарай «к» площею 22,1 кв.м, в загальному користуванні залишити № 4 трубопровод, огорожу 1, огорожу 2,5.».

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1-134, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., а також Інформаційної довідки «Опендатабот» № 611-6 від 13.09.2024 ОСОБА_2 є власником 1/6 частки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці державного фонду.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 1-138, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори Шендрик Т.А., а також Інформаційної довідки «Опендатабот» № 861-0 від 13.09.2024 ОСОБА_3 є власником 1/6 частки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці державного фонду.

Як вбачається Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2023, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Третьої полтавської державної нотаріальної контори 14 грудня 2004, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2596, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 , 1941 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 7/15 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , що належали померлій на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2015, та ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 25.09.2017, справа № 553/2639/15-ц. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 жовтня 2017, за номером запису про право власності: 23189860, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

09 серпня 2023 між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено договір дарування частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовиченко М.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 959. За цим договором ОСОБА_4 передав безоплатно у власність подарував, а ОСОБА_1 , прийняв безоплатно в дар 7/15 (сім п`ятнадцятих) часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цілому опис об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. А-1 житловою площею 72,1 кв.м, загальною площею 138,1 кв.м, господарські будівлі: погріб літ.«а3», погріб літ.«а4», погріб літ. «а5», літня кухня літ. «Б», навіс літ. «б», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вбиральня літ. «Л», вбиральня літ. «М», погріб вхідний літ. «Н», вбиральня літ. «О», літній душ літ. «П», огорожа № 1, огорожа № 2, ворота огорожі № 3, трубопровід № 4, ворота огорожі № 5, колодязь питний № 6, літня кухня літ. «В», гараж літ. «И», сарай літ. «К». Житловий будинок, частка якого дарується, розташований на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,2470 га, кадастровий номер: :12:001:0077.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав № 342223636 від 09.08.2023 вбачається, що 09.08.2023 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовиченко М.Ю. зареєстровано за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 7/15 будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування реєстраційний № 959, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовиченко М.Ю.

З копії технічного паспорта будинку АДРЕСА_1 , виготовленого 07.08.2017 ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 14.07.2016, вбачається, опис об`єкта нерухомого майна: житловий будинок літ. А-1, господарські будівлі: погріб літ.«а3», погріб літ.«а4», погріб літ. «а5», літня кухня літ. «Б», навіс «б», літня кухня «В», тамбур «в», масандра «В1», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», навіс літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», сарай літ. «З», гараж літ. «И», сарай літ. «К», вбиральня літ. «Л», вбиральня літ. «М», погріб вхідний літ. «Н», вбиральня літ. «О», літній душ літ. «П», огорожа № 1, огорожа № 2, ворота огорожі № 3, трубопровід № 4, ворота огорожі № 5, колодязь питний № 6. Житловий будинок літ. А-1 складається з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 35,8 кв.м, житловою площею 12,2 кв.м, в складі наступних приміщень 1 сіни площею 7,9 кв.м, 2 кухня площею 12,7 кв.м, 4 кімната площею 15,2 кв.м.; квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 42,7 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, в складі наступних приміщень ІІ тамбур площею 1,4 кв.м, IV кладова площею 1,4 кв.м, 2 кухня площею 8,6 кв.м., 3 ванна пощею 2,7 кв.м, 4 кімната площею 13,5 кв.м, 5 кімната площею 7,6 кв.м, 6 кімната площею 7,5 кв.м; квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 56,2 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, в складі наступних приміщень ІІІ тамбур площею 3,4 кв.м, 3 передпокій площею 12,8 кв.м, 4 кімната площею 14,9 кв.м., 5 кухня пощею 12,1 кв.м, 6 кімната площею 13,4 кв.м, 7 ванна площею 3,0 кв.м.

Згідно висновку судового експерта Федорова Д.Ф., за результатами будівельно-технічного, земельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження на замовлення ОСОБА_1 № 34 від 09 травня 2024 По першому питанню. У дослідницькій частині та на кресленні додатку №3 наведено фактичний порядок користування земельною ділянкою площею 2470м2 за адресою: АДРЕСА_1 , за яким: 1071 м2 - у користуванні ОСОБА_5 для будівництва і обслуговування окремого об`єкту нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (позначена синім кольором; 755м2 - ізольована частина ОСОБА_1 (позначена зеленим кольором); 644 м2 - ізольована частина ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (позначена жовтим ко¬льором). По другому питанню. На підставі проведених досліджень, експерт установив, що частина житлового будинку літ.А-1 з частиною господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , яка складає частку 7/15 і належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , - є планувально ізольованою частиною, яка має окремий вхід зі сторони вулиці Охтирський Шлях, частина житлового будинку літ.А-1 (додаток № 2) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно-технічним вимогам для окремого проживання. За результатами проведеного дослідження експерт робить висновок, що виділити у самостійний об`єкт нерухомого майна 7/15 частину домоволодіння з частиною господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , технічно можливо, при цьому площа закріпленої за цією частиною земельної ділянки складає 755 м2 - відповідно до креслення додатку №3. До складу 7/15 частини, яку за вимогами будівельно-технічних норм можливо виділити ОСОБА_1 як окремий самостійний об`єкт нерухомого майна, входять: - частина житлового будинку літ.А-1 загальною площею 59,6м2, житловою площею 28,3м2, у складі приміщень: тамбур №ІІІ площею 3,4м2, передпокій №3-3 площею 12,8м2, кімната №3-4 площею 14,9м2, кухня №3-5 площею 12,1м2, кімната №3-6 площею 13,4м2, ванна №3-7 площею 3,0м2; - погріб літ.а5, літня кухня літ.Б, навіс літ.б, вбиральня літ.Ж, сарай літ.К, . огорожа № 2, 1/2 частина водопроводу №4, ворота огорожі №5.

Відповідно до звіту про оцінку майна житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ФОП ОСОБА_9 25 липня 2023, вартість об`єкта оцінки, без ПДВ 120 147,00 грн.

09 квітня 2024 позивач письмово звертався до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявою в якій просив надати згоду та укласти між ними, як співвласниками домоволодінняз господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 у письмовій формі з подальшим нотаріальним посвідченням договору про поділ нерухомого майна.

Листом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітоха Ю.М. за вих. № 337/01-16 від 11.11.2024 на усне звернення ОСОБА_1 роз`яснено, що відповідно до ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус витребуває відомостей і документів, необхідні для вчинення нотаріальної дії, та як ним не надано відомостей щодо наявності у інших співвласників часток у праві власності, що в арифметичній частці (у простих дробах) становила б одиницю, тому йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю встановлення усіх учасників спільної часткової власності на вищевказаний будинок та відсутності їх часток у праві власності, що в арифметичній частці (у простих дробах) становила б одиницю. Враховуючи вищевикладене, необхідно звернутись до суду.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями статті 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належить право Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

При цьому володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаних статей випливає, що право кожного із співвласників пов`язується із часткою у праві спільної власності і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виснував, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією, оскільки існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних / неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Аналіз статті 361 ЦК України дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Тобто право самостійного розпорядження часткою у праві власності, не є тотожним розпорядженню частиною майна. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.

Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.

У результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень також з врахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК, частини першої статті 50 Житлового кодексу України.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається.

Із цього також можна зробити висновок, що за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві.

Натомість за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.

Винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється.

Поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.04.2025 року у справі №357/3145/20, провадження №14-36цс25.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У разі, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд звертає увагу, що відмова приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Цвітохи Ю.М. щодо вчинення нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю усіх учасників спільної часткової власності на даний будинок та відсутності їх часток у праві власності, що в арифметичній частці (у простих дробах) становила б одиницю вкладену у листі № 337/01-16 від 11.11.2024, була надана приватним нотаріусом на усне звернення ОСОБА_1 , а не звернення всіх співвласників будинку АДРЕСА_1 з відповідними документами для укладення договору про поділ майна.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що не зважаючи на те, що позивачем заявлені вимоги про поділ майна, зміст сформульованих вимог свідчить про те, що позивач просить саме виділити в натурі належну йому часту зі спільного майна та посилається у позовній заяві на положення ст. 364 ЦК України, що регулює саме порядок виділу в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Крім того, слід зазначити, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2015 в справі № 553/2639/15-ц, за ОСОБА_6 хоча і було визнана право власності на частину нерухомого майна, як самостійний об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності за нею як на окремий об`єкт нерухомого майна зареєстровано не було. Відповідно після смерті ОСОБА_6 , її син ОСОБА_4 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.04.2023, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Кізіма В.В., успадкував 7/15 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , які в подальшому подарував позивачу ОСОБА_10 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 19.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виділу в натурі належної йому часту зі спільного майна та припинення за ним права спільної часткової власності підлягають задоволенню. При цьому для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається та вони в подальшому, за бажанням, можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку.

Вирішуючи позовні вимоги в частині виділення у користування ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 755 кв.м. суд виходить з наступного.

Як вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 17.07.2023, 17.07.2023 відділом № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 04.07.2023; ТОВ НВІ «ЗЕМРЕСУРС», здійснено державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :12:001:0077, за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності: інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, площею 0,2470 га.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Рішенням Полтавської міської ради третьої сесії восьмого скликання від 19.03.2021 «Про визначення обсягу окремих повноважень із земельних відносин районних у місті Полтаві рад» з метою спрощення та прискорення вирішення питань щодо надання, оформлення та передачі земельних ділянок підприємствам, організаціям, установам та громадянам міста, керуючись статтями 26, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтею 11 Земельного кодексу України міська рада вирішила визначити, що до повноважень Шевченківської, Подільської та Київської районних у місті Полтаві рад належить вирішення питань надання, передачі у власність або користування, припинення права користування або права власності та вилучення земельних ділянок для: - будівництва та обслуговування окремих індивідуальних жилих будинків, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка); - ведення індивідуального садівництва; -індивідуального гаражного будівництва; - ведення особистого селянського господарства; - городництва; - сінокосіння та випасання худоби.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Нормами частини третьої статті 51 ЦПК України передбачено, що після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого порушеного права.

Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.

Із змісту зазначених норм права слідує, що залучення у справі співвідповідача і заміна неналежного відповідача належним можливі лише за клопотанням позивача на певній стадії процесу.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, що до цього причетні.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

З урахуванням принципу диспозитивності, який визначений ЦПК України, суд не має права залучати співвідповідача з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В підготовчому судовому засіданні 19.12.2024 головуючим, при вирішення питання визначено п.4 ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заявлених позивачем вимог про виділення в користування (закріплення за новоствореним об`єктом) ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 755 кв.м. (на плані зафарбовано в зелений колір), відповідно до меж, визначених у Додатку № 3 до Висновку № 34 експертного будівельно-технічного дослідження від 09 травня 2024 року, виконаного судовим експертом Федоровим Д.Ф., роз`яснено представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Лазаренко О.М. право звернення до суду з клопотанням в порядку ст. 51 ЦПК України про залучення до участі у справі в якості співвідповідача виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, так як визначення відповідачів є правом позивача, а залучення співвідповідача здійснюється саме за клопотання позивача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лазаренко О.М. зазначила, що залучення інших співвідповідачів до участі у справі є недоцільним, виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради залучений до участі у справі в якості третьої особи, підстав для залучення його в якості співвідповідача не має.

Так, представнику позивача при розгляді справи було роз`яснено, що визначення відповідачів є правом позивача, а залучення співвідповідачів відповідно до норм ЦПК України вирішується за клопотання позивача. Однак, клопотання про залучення співвідповідача в межах строків, встановлених статтею 51 ЦПК України, позивачем не було заявлено.

Вищенаведене узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 28 жовтня 2020 року у справі № 610/3221/19-ц, від 29 вересня 2021 року у справі № 623/2585/19 та від 22 грудня 2021 року у справі № 752/19257/19.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно приписів ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Перехід майнових прав на нерухоме майно до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 22.06.2020 в справі № 910/14057/18.

В ході розгляду справи, позивачем не надано доказів прийняття рішення Подільською (Ленінською) районною у м. Полтаві радою щодо передачі ОСОБА_1 або попереднім власникам нерухомого майна у користування чи власність земельної ділянки відповідної площі за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії договору дарування частки житлового будинку від 09.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовиченко М.Ю., житловий будинок, частка якого дарується, розташований на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,2470 га, кадастровий номер: :12:001:0077.

З урахуванням викладеного встановивши порядок користування земельною ділянкою площею 755 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виділивши її в користування позивачеві, фактично суд підмінить собою інші органи, уповноважені законом вирішувати питання оформлення прав землекористування, що є порушенням земельного законодавства, зокрема статей 122, 123 ЗК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.04.2025 в справі № 357/3145/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не навів об`єктивних причин неможливості подання доказів, не подавав клопотання про їх витребування.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

З огляду на викладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виділення у користування ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 755 кв.м., не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України» від 18 липня 2006 року; «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258-259, 263- 265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради про поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та виділення у користування земельної ділянки задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_1 в натурі із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , 7/15 частки цього житлового будинку, що складається з квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ.«А-1» загальною площею - загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, у складі приміщень: тамбур ІІІ площею 3,4 кв.м, передпокій 3-3 площею 12,8 кв.м, кімната 3-4 площею 14,9 кв.м, кухня 3-5 площею 12,1 кв.м, кімната 3-6 площею 13,4 кв.м, ванна 3-7 площею 3,0 кв.м; погріб літ. а5, літня кухня літ. Б, навіс літ. б, вбиральня літ. Ж, сарай літ. К, огорожа № 2, 1/2 частина водопроводу № 4, ворота огорожі № 5, в окремий об`єкт нерухомого майна, з подальшим присвоєнням окремої адреси.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 7/15 частки житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з квартири АДРЕСА_4 житлового будинку літ.«А-1» загальною площею - загальною площею 59,6 кв.м, житловою площею 28,3 кв.м, у складі приміщень: тамбур ІІІ площею 3,4 кв.м, передпокій 3-3 площею 12,8 кв.м, кімната 3-4 площею 14,9 кв.м, кухня 3-5 площею 12,1 кв.м, кімната 3-6 площею 13,4 кв.м, ванна 3-7 площею 3,0 кв.м; погріб літ. а5, літня кухня літ. Б, навіс літ. б, вбиральня літ. Ж, сарай літ. К, огорожа № 2, 1/2 частина водопроводу № 4, ворота огорожі № 5.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 .

Представник позивача: адвокат Лазаренко Оксана Михайлівна, адреса: АДРЕСА_6 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Виконавчий комітет Подільської районної у м. Полтаві ради, , адреса: 36005, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Гайового, буд. 3, ел. пошта: .

Головуючий: суддя Н.М. Грошова