УХВАЛА

23 червня 2025року

м. Київ

справа № 753/2649/21

провадження № 61-2746св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року у складі судді Шаповалової К. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Борисової О. В., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив: відшкодувати завдану моральну шкоду шляхом стягнення з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 10 000 000,00 грн, що є еквівалентом 250 000 євро за офіційним курсом НБУ на день підписання позову, а саме 40,20 грн; відшкодувати завдану матеріальну шкоду шляхом стягнення з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 35 787 929 грн, що становить 890 247 євро за офіційним курсом НБУ на день підписання позову, а саме 40,20 грн; відшкодувати завдану матеріальну шкоду (упущену вигоду), шляхом стягнення з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 3 330 000,00 грн. Також просив стягнути з відповідача судові витрати, які полягали в проведенні судово-психологічної експертизи на користь ОСОБА_1 в сумі 800 доларів США, які в подальшому підлягають перерахуванню експерту Волочай С. П. відповідно до договору №29/09/2022-ХМГО про надання послуг від 04 жовтня 2022 року.

02 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва своєю ухвалою залишив без розгляду позов ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

Також 02 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, позивач подав апеляційні скарги.

Київський апеляційний суд постановою від 04 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року залишив без задоволення, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року - без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року задовольнив, скасував ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року та направив справу за позовом ОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у вказаній справі, сформованою 03 березня 2025 року адвокатом Парсентьєвою О. М. в системі «Електронний суд».

В касаційній скарзі заявник просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 рокувідкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

13 травня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовомОСОБА_1 до Російської Федерації про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 лютого 2025 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов