ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 червня 2025 року

м. Харків

справа № 636/5315/23

провадження № 22-ц/818/1413/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря: Волобуєва О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

стягувач: ОСОБА_2 ,

зацікавлена особа: старший державний виконавець Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року в складі судді Зуба Г.А., -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 , звернулась до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення по справі 640/15563/17 строком на один рік.

В обґрунтування заяви зазначено, що постановою державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченка А.А. від 28.08.2024 відкрито виконавче провадження № 75906720 з виконання судового рішення по справі 640/15563/17, а 29.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про її попередження на примусове виконання. Зазначає, що введення воєнного стану, постійні погрози з боку ОСОБА_2 , який є співвласником будинку та відсутність у належній їй в поділу спільного майна частині будинку окремої адреси унеможливлює швидке виконання рішення суду про влаштування системи опалення та електропостачання у цьому будинку. Наразі вона звернулась до компетентних органів з проханням присвоїти її будинку окрему адресу, але розгляд і вирішення її звернення вимагає певний час.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що матеріали справи не містять та судом не встановлено виняткових обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні рішення суду, наявність обставин, які робили б його виконання неможливим чи ускладненим, вимоги заяви про розстрочення виконання рішення суду про стягнення суми заборгованості є безпідставними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вказує, що відмова співвласника будинку від «згоди на дозволи », майбутні судові процеси та постійна загроза її побиття та саме побиття, істотно ускладнюють їй виконання рішення суду. Вона сама подала позов та вкрай зацікавлена у виконанні цього рішення суду, але співвласник щоб не дозволити цього виставив справу так, що нібито вона «не виконує рішення суду». Але це не відповідає дійсності, що доведено її зверненнями до компетентних органів з приводу отримання окремої адреси виділеному їй у власність будинку задля облаштування системи опалення та електропостачання у цьому будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про виділ частки будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено частково. Виділено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у натурі 65/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ІІ варіанту висновку судової будівельно технічної та земельно-технічної експертизи №27648 від 06.12.2019 року, складеного судовим експертом Кириленко С.А. а саме у будинку літ. А-2: тамбур 1-2 площею 2,9 кв.м, кухню 1-4 площею 26,4 кв.м, комору 1-5 площею 2,7 кв.м, санвузол 1-6 площею 4,2 кв.м, частину кухні-їдальні 1-10 площею 11,5 кв.м, частину коридору 1-12 площею 12,6 кв.м, житлову 1-13 площею 18,0 кв.м., житлову 1-14 площею 26,2 кв.м, частину санвузла 1-15 площею 7,1 кв.м, в а7: котельню 1-3 площею, 4,2 кв.м, в а1: ганок; в а8: ганок. Право власності ОСОБА_2 на 65/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 припинено. Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провести наступні переобладнання у житловому будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні 1-10 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином у приміщення: коридор площею 11,5 кв.м, кухня-їдальня площею 79,9 кв.м; улаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-10; в приміщенні 1-12 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: коридор площею 12,6 кв.м, коридор площею 15,5 кв.м; в приміщенні 1-15 улаштувати перегородку, переобладнавши, таким чином, у приміщення: санвузол площею 7,1 кв.м, санвузол площею 4,5 кв.м; демонтувати віконний проріз між приміщеннями 1-13 та ІІ; улаштувати віконний проріз в приміщенні 1-13; улаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-15 та 1-14; улаштувати сходи в приміщенні І між І та ІІ поверхами співвласнику ОСОБА_2 ; обладнати квартири самостійними системами опалювання та електропостачання. Виділено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту, графічно відображеного у додатку 7 висновку судової будівельно технічної та земельно-технічної експертизи №27648 від 06.12.2019 року, складеного судовим експертом Кириленко С.А. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 2220 гривень 00 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 08.02.2021апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року в частині покладення на позивача обов`язків по переобладнанню, а саме улаштування сходів та систем опалювання та електропостачання, припинення за відповідачем права власності на 65/200 частин домоволодіння та стягнення судового збору скасовано. Позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 улаштувати сходи в приміщенні I між 1 та 2 поверхами за власний рахунок. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 самостійно, кожен для себе окремо, за власний рахунок, влаштувати системи опалення та електропостачання у своїй частині домоволодіння відповідно. У зв`язку з поділом спільного майна, право спільної часткової власності за ОСОБА_2 на 135/200 частин домоволодіння та за ОСОБА_1 на 65/200 частин домоволодіння припинено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3161 грн 20 коп.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 960 грн.

Постановою Верховного суду від 19.01.2022 касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Рябовол Володимир Володимирович, задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року в частині визначення розміру частки у майні, яке підлягає виділу ОСОБА_1 у натурі, змінено, зазначивши замість 65/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованих на АДРЕСА_1 , 66/200 частин цього майна. Доповнено резолютивну частину рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у вищезазначеній частині наступним змістом: « Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 як співвласнику, ідеальна частка якого зменшилася, грошову компенсацію у розмірі 2 129 грн 50 коп. В іншій частині рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року у нескасованій частині та постанову Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року залишено без змін.

Додатковою постановою Верховного суду від 19.01.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки, допущеної в постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року, відмовлено.

Ухвалено додаткове рішення до постанови Верховного Суду від 19 січня2022 року, прийнятої за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Рябовол Володимир Володимирович, на рішення Київського районного суду міста Харкова від 19 серпня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про виділ частки будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Постанову Верховного Суду від 19 січня 2022 року доповнено таким змістом.

Постанову Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року в частині припинення права спільної часткової власності змінено в частині розміру часток сторін, що підлягають припиненню, викладено її у такій редакції:

«У зв`язку з поділом спільного майна право спільної часткової власності за ОСОБА_2 на 134/200 частини домоволодіння та за ОСОБА_1 на 66/200 частин домоволодіння припинено»( т. 5 а.с. 16 -19).

17.06.2024 ОСОБА_2 отримав два виконавчих листа по справі 640/15563/17.

Постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хільченка А.А. від 28.08.2024 відкрито виконавче провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Колегія суддів погоджується з тим, що наведені ОСОБА_1 обставини, не можуть розцінюватись як такі, що є особливими або винятковими, та у відповідності до приписів статті 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про влаштування системи опалення та електропостачання у належній їй частині будинку.

Надані заявницею докази звернення до Департаменту та архітектури з заявою про присвоєння адреси житловому будинку літ « а-2» по АДРЕСА_2 , як самостійному об`єкту нерухомого майна не свідчать про неможливість виконання рішення суду.

З огляду на зазначене судова колегія погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів добровільного виконання рішення суду з дати набрання ним чинності до моменту пред`явлення його до примусового виконання та існування об`єктивних перешкод виконання зазначеного рішення суду викликаних винятковими обставинами. Саме по собі введення воєнного стану не є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - О.Ю.Тичкова

Судді

О.В. Маміна

Ю.М. Мальований

Повне судове рішення виготовлено 23.06.2025 року.