ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/357/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р. з участю секретаря Григораш Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петро звернувся до суду з поданням, в якому просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа до виконання нею зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 2-2957/11, виданим 24.01.2013 рокуШевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 407 466 грн. 72 коп.

Посилається на те, що боржник не виконує рішення суду та ухиляється від його виконання. Вжиті державним виконавцем заходи бажаного результату не дали, у зв`язку з чим просив задовольнити подання.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що подання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Дарницькому відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2957/11, виданого 24.01.2013 рокуШевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 407 466 грн. 72 коп.

03.10.2016 р. головним державним виконавцем Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про відкриття зазначеного виконавчого провадження ВП НОМЕР_4.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була отримана боржником ОСОБА_1 05.11.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

26.01.2017 головним державним виконавцем Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про арешт майна боржника.

30.06.2017 головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та направлено до виконання ТОВ «Ліко-житлосервіс».

01.08.2017 надійшов лист від ТОВ «Ліко-житлосервіс», про неможливість виконання постанови, так як, що боржник звільнено з роботи 14.07.2017.

30.08.2017 в порядку статті 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» направлено до банківських установ вимоги щодо надання інформації щодо відкритих рахунків в тому числі, депозитних, договорів про зберігання цінностей та надання в оренду індивідуального банківського сейфу стосовно боржника.

13.02.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника в ПАТ «КБ «Приватбанк». Згідно відповіді банківської установи постанова про арешт коштів боржника прийнята до виконання, залишок коштів не достатній для її повного виконання.

29.03.2018 боржник ОСОБА_1 , подала заяву, в якій просила зняти арешт з її заробітної картки, так як на вказану картку надходить єдиний її заробітний дохід.

Встановлено, що боржник отримує заробітну плату у ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою від 26.03.2018 № 3. Надано виписку з банківської установи ПАТ «КБ «Приватбанк».

23.04.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів, якою знято арешт з карткового рахунку № НОМЕР_2 відкритого в ПАТ «КБ «Приватбанк» та направлено для подальшого виконання до банківської установи.

15.06.2018 головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено на виконання до ФОП ОСОБА_3

13.12.2023 до Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшла відповідь від Пенсійного фонду України № 184681081, згідно якої встановлено, що боржник отримує дохів в ФОП ОСОБА_4 , за адресою м. Оратів, Вінницької області.

18.12.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої ухвалою у справ №2-2957/11 від 01.09.2023 замінено стягувача на ОСОБА_2 .

18.12.2023 головним державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено на виконання до ФОП ОСОБА_4

06.05.2024 направлено до боржника вимогу виконавця, з якої вбачається, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.03.2004 за боржником зареєстровано 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вимозі виконавця вимагається надати доступ до квартири АДРЕСА_2 для проведення опису боржника.

Відповідно до акта державного виконавця від 19.03.2024 р., за адресою: АДРЕСА_1 провести опис виявилось неможливим, оскільки зі свідчень сусідів сім`яРосовської виїхали у Вінницьку область з початку повномасштабного вторгнення рф, іноді приїжджає забрати квитанції на оплату комуналки.

Згідно відповіді ПФУ боржник починаючи з 01.09.2024 офіційно не працевлаштована.

19.09.2024 головним державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою арештовані рахунки боржника в ПАТ «КБ «Приватбанк», Акціонерне товариство «Універсал Банк» та АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ». Згідно відповіді банківських установ на рахунках відсутні кошти.

03.12.2024 направлено виклик боржнику з вимогою з`явитись до виконавця 20.12.2024 о 09:00 за адресою: 02099, м.Київ, вул. Костянтина Заслонова, 16. Однак до виконавця ніхто не прийшов.

За період з 02.10.2016 по 02.06.2025 з боржника стягнуто згідно виконавчого провадження 39526,64 грн. Залишок боргу станом на 02.06.2025 складає 371 715,22 грн. та виконавчий збір в розмірі 37 171,53 грн.

Згідно відповіді ДПС України, у боржниці наявний закордонний паспорт НОМЕР_3 .

Отже, з матеріалів подання, вбачається, що у боржника не має будь-яких доходів на території України.

Таким чином, державним виконавцем було здійснено ряд необхідних виконавчих дій з метою розшуку боржника та його доходів, розшуку самого боржника та його виклику до відділу державної виконавчої служби, а отже проведені всі необхідні виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», які виявилися без результатними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення прав громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Як зазначено у листі Верховного суду України від 01.02.2013 р. «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» у судовій практиці постає питання про визначення поняття «ухилення» боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі України «Про виконавче провадження» його значення не розкрито.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань. Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Статтею 76 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у Законі України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, суд має враховувати комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадження самостійно або через представників. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи боржник була повідомлена про відкриття виконавчого провадження, оскільки отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження, про що свідчить підпис та відповідні відмітки у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Крім того, вбачається, що боржник особисто зверталась до державного виконавця із заявою про зняття арешту з її заробітної картки, що свідчить про обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та необхідність виконання відповідних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як убачається з матеріалів справи, з моменту винесення рішення суду боржник не бажає добровільно сплатити заборгованість, а враховуючи відсутність у боржника будь-якого рухомого майна, відсутність доходів та пенсії, відповідно, не має іншого дієвого способу ніж тимчасового обмеження у виїзді за кордон боржника.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України, Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 аналіз норм чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», свідчить про те, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Отже, суд дійшов висновку, що боржник, будучи обізнаним про свої зобов`язання, досить тривалий час, не вчиняє жодних дій, направлених на виконання рішення суду, вимоги державного виконавця не виконанні, декларації не надала, не надала інформації про наявність майна, натомість, боржник свідомо не виконує належні зобов`язання та ухиляється від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Вжиті приватним виконавцем заходи бажаного результату не дали.

Відповідно до частин 1-4 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, із системного аналізу вищезазначених норм вбачається наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за кордон.

Керуючись ст.124 Конституції України, ЗУ «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без вилучення паспортного документа до виконання нею зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 2-2957/11, виданим 24.01.2013 рокуШевченківського районного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА