КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/679/21
Провадження № 2/391/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.Ю.,

за участю представника позивача адвоката Ляшенко-Гаркуша О.В.,

представників відповідачів: адвокатів Євладенко Л.С., Суховенко В.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Захарченко І.В. подав до суду заяву про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог, а саме визнання права оренди за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 8,1 га, в тому числі ріллі 8,1 га, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, на підставі договору оренди землі укладеного 29 жовтня 2002 року між Компаніївською районною державною адміністрацією в особі її голови Резника В.В., який діяв на підставі закону про місцеве самоврядування з одного боку та ОСОБА_1 , реєстраційний номер 7, та який поновлено додатковою угодою, що була зареєстрована у відділі Держкомзему у Компаніївському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.11.2012 за №02474, терміном до 20.11.2032.

В обґрунтування наданої заяви вказав, що ОСОБА_1 , який зареєстрований ФОП, з КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рісу), бобових культур і насіння олійних культур (основних), використовує належну Компаніївській селищній раді земельну ділянку загальною площею 8,1 га у підприємницькій діяльності. Розпорядником вказаної земельної ділянки є Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, тобто селищна рада є відповідачем за вимогою про визнання права користування земельною ділянко. Тому, в даному випадку представник відповідача вважає, що виник спір між суб`єктами господарської діяльності, який віднесений до юрисдикції та підсудності господарського суду.

Представник позивача адвокат Ляшенко-Гаркуша О.В. заперечувала проти клопотання, зазначивши, що згідно принципу процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Правила визначення юрисдикції відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів це ст. 19 КАС України, ст. 20 ГПК України, ст. 19 ЦПК України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 ГПК України, Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи- підприємці.

Аналіз положень законодавства та судової практики дає підстави дійти висновку щодо необхідності розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства, оскільки за своїми характеристиками суб`єктного складу, предмету та підстав позову, в інших видах судочинства такий спір розглядатись не може.

Так, зокрема, позов у цій справі стосується приватноправових відносин, майнових прав ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, пред`явлене не тільки до органу місцевого самоврядування, а й до інших фізичних осіб та спрямований на скасування не тільки рішення органі місцевого самоврядування, а й і прав власності на спірні земельні ділянки фізичних осіб, тому безальтернативна юрисдикція цього спору є саме цивільна. Задоволення такої заяви судом матиме наслідком порушення принципу процесуальної економії та не відповідає встановленій судовій практиці, обставинам справи та визначеного позивачем способу захисту.

Інші учасники судового розгляду просили вирішити клопотання на розсуд суду.

Вирішуючи питання щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання права оренди за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 8,1 га, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При вирішенні питання щодо можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства необхідно керуватися передбаченими у статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства, а саме: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

Юрисдикція господарського суду поширюється на спір, що виник між сторонами, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів цивільної справ, договір оренди від 19.10.2002 р. укладено з орендарем ОСОБА_1 , як фізичною особою, будь-яких відомостей про укладення Договору з ОСОБА_1 , як ФОП, договір не містить.

Відповідно до розпорядження від 26.11.2012 р., продовжено термін дії договору оренди землі від 29.10.2002 р., укладеного з орендарем ОСОБА_1 терміном на 20 років.

Як зазначено в записі про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 29.11.2012 р. №000100, орендар громадянин України ОСОБА_1 .

Відповідно до позовної заяви, відповідачами, крім Компаніївської селищної ради, зазначено також фізичних осіб: Білогор Є.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене, суб`єктний склад, предмет та підстави позову, підстав для задоволення клопотання представника відповідача адвоката Захарченко І.В., суд не знаходить.

Керуючись ст.255 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Захарченка Ігоря Васильовича про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги про визнання права оренди за ОСОБА_1 на земельну ділянку загальною площею 8,1 га, яка знаходиться на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області на підставі договору оренди землі від 29.10.2002 р., відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 20.06.2025 р.

Суддя В.В. Козюменська