Справа № 279/2693/25
Провадження № 2/279/1351/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/2693/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2024 року шлюб між ними було розірвано. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2021 року вона, ОСОБА_1 , та відповідач ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках (по 1/2 частці кожний). ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні вказаною квартирою, а тому вона була вимушена звернутись до суду. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2024 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання останній фактичного доступу до вказаної квартири. Згідно плану спільної квартири сторін, квартира має дві кімнати, коридор, кухню, ванну з туалетом. Одна кімната має площу 17,2 кв. м., а інша кімната - 10,8 кв.м. Оскільки ОСОБА_1 має двох дітей, то вважає, що може з ними проживати в більшій кімнаті, а колишній чоловік - у меншій. Просить визначити між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 наступний порядок користування житловим приміщення за адресою по АДРЕСА_2 : виділити позивачу ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 17,2 кв. м. згідно плану квартири; виділити відповідачу ОСОБА_2 у користування житлову кімнату площею 10,8 кв. м. згідно плану квартири; кухню площею 6,6 кв. м., ванну та туалет площею 2 кв. м., коридор площею 4,4 кв. м. згідно плану квартири залишити позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_4 у спільному користуванні. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому просить в задоволенні позову відмовити, так як дійсно згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2021 року він та ОСОБА_1 придбали квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках (по 1/2 частці кожний). З 2022 року ОСОБА_1 перебуває за кордоном, він не чинить їй перешкод у користуванні квартирою. Крім того, неповнолітні діти ОСОБА_1 не мають жодного відношення до права власності на квартиру, не є його рідними дітьми, а тому він заперечує проти виділення позивачу кімнати з більшою площею.

Позивачем відповідь на відзив не надано.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтями 4, 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.09.2017 року. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.11.2024 року шлюб між ними було розірвано.

З договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., за реєстраційним номером 07 слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , в рівних частках (по 1/2 частці кожний). Згідно плану вказана квартира має дві кімнати площею, 10,8 кв.м. та 17,2 кв.м., коридор площею 4,4 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну з туалетом площею 2 кв.м. Загальна площа квартири 43,5 кв.м., житлова площа 28,0 кв.м. (а.с.9).

Домовленості щодо порядку користування квартирою сторони не досягли.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2024 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом надання останній фактичного доступу до вказаної квартири.

Вказане спростовує доводи відповідача стосовно того, що він не чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

За положеннями частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18) зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Відповідно до статті 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,65 кв. м. житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 рокуу справі №182/3348/19 (провадження №61-1084св21).

Зважаючи на те, що спірна квартира складається з двох окремих ізольований кімнат, приймаючи до уваги частки сторін у праві власності, те що позивач має двох неповнолітніх дітей, а також ту обставину, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивача та відповідача можливо, суд вбачає за можливе визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1 , житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_2 , житлову кімнату площею 10,8 кв.м.; у спільному користуванні сторін залишити: коридор площею 4,4 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну з туалетом площею 2 кв.м.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що вказаний вище порядок користування спірною квартирою є таким, що не погіршує житлові умови сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 263 - 265 ЦПК України, ст.ст.358, 369, 383 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 17,2 кв.м.; виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 10,8 кв.м.; у спільному користуванні сторін залишити: коридор площею 4,4 кв.м., кухню площею 6,6 кв.м., ванну з туалетом площею 2 кв.м.

Стянути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Леся НЕДАШКІВСЬКА

копія згідно з оригіналом