ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/1417/24 Номер провадження 22-ц/814/1334/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Пономаренко Вікторії Володимирівни на ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

На стадії підготовчого провадження, 21.08.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пономаренко В.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. До відзиву долучено клопотання про залучення третьої особи Страхової компанії «ГАРДІАН» та про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

11 грудня 2024 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пономаренко В.В. про поновлення строку для подання клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення судової транспортно-товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи.

На вирішення експертизи поставити питання:

-Яка ринкова вартість автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 куб. см станом на 26.12.2023 року на день дорожньо-транспортної пригоди?

-Яка ринкова залишкова вартість пошкодженого в результаті ДТП автомобілю марки «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2010 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1390 куб. см станом на 04.04.2022 року на день дорожньо-транспортної пригоди?

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко Вікторії Володимирівни від 11 грудня 2024 року про поновлення строків для подання клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення судової транспортно-товарознавчої (автотоварознавчої) експертизи по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третьої особи Страхової компанії «ГАРДІАН» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою відмовлено.

В апеляційному порядку ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_1 в інтересах якого діє Пономаренко В.В. Апеляційна скарга мотивована тим , що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначено, що відповідачем у строк встановлений ухвалою суду від 01.07.2024 року було подано відзив до якого долучено клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. Проте під час підготовчого судового засідання в задоволенні клопотання було відмовлено , оскільки в матеріалах справи наявний звіт про оцінку майна.

Апелянт вказує, що одним із видів забезпечення доказів у справі може бути проведення судової експертизи у справі . Оскільки судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи, представником відповідача заявлено клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення автотоварознавчої експертизи.

З огляду на обставини у справі , строк для подання заяви про забезпечення доказів стороною відповідача пропущено з поважних причин та обставин які не залежали від волі відповідача , а тому пропущений строк міг бути поновлений судом.

Зважаючи на вказане , скаржник просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2024 року, та поновити строк на подання клопотання про забезпечення доказів і задовольнити відповідне клопотання шляхом призначення у справі судової транспортно-товарознавчої експертизи.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при подачі позову до суду як доказ по справі було надано копію Звіту про оцінку майна №А 02/07, виготовлений оцінювачем ОСОБА_4 (свідоцтво МФ №7435 від 20.02.2010 року, свідоцтво про реєстрацію № 8796 від 24.06.2011 року, посвідчення про підвищення кваліфікації МФ №8507-ПК від 18.01.2023 року).

Представник відповідача ОСОБА_5 21.08.2024 року подала відзив на позовну заяву, до відзиву було долучено клопотання, в тому числі про призначення автотоварознавчої експертизи, яке розглянуто судом 19.11.2024 року.

Відмовляючи в задовленні клопотання про поновлення строку для подання клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення транспортно-товарознавчої експертизи , суд першої інстанції виходив з того, що попередньо 19.11.2024 заявнику було відмовено в задовленні клопотання про призначення експертизи , поважних причин для поновлення строків на подання аналогічного клопотання 11.12.2024 суду не навела.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на слідуюче.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру».

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 116 ЦПК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно частини першої ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст. 116 ЦПК України).

У змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, який зобов`язаний забезпечити змагальність процесу.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Частиною 3 ст. 116 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Згідно ст.182 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях протии заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Забезпечення доказів - це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів - це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача адвокат Пономаренко В.В. у судовому засіданні 11.12.2024 року заявила клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про забезпечення доказів , яке обґрунтовано тим, що представник відповідача подавала клопотання про призначення експертизи у справі разом із відзивом у визначений законом строк , проте 19.11.2024 у задовленні клопотання про призначення експертизи було відмовлено. Зважаючи на що причини пропуску строку звернення із заявою про забезпечення доказів є поважними, оскільки подати таку заяву у визначений законом строк у неї не було можливості.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. (ст. 127 ЦПК України)

Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони подати до суду певний процесуальний документ у встановлений законом строк.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Частиною першою статті 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (частина перша статті 64 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

У цивільному судочинстві адвокат не наділений самостійними процесуальними правами та не є стороною у справі, а лише здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Водночас, сторона у справі на свій розсуд обирає спосіб реалізації своїх процесуальних прав, звернутися до суду особисто або через представника.

Сторона не позбавлена можливості самостійно вчиняти процесуальні дії, у тому числі, з метою недопущення ризиків настання негативних наслідків.

Колегія суддів зауважує , що у відповідача та його представника було достатньо часу для подання заяви про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи у встановлений законодавством строк, однак з причини власної бездіяльності чи бездіяльності його представника, останніми такий строк було пропущено , обґрунтованих підстав для його поновлення з метою розгляду аналогічного клопотання про призначення експертизи суду не наведено, водночас можливість подання заяви про забезпечення доказів залежала лише від волевиявлення самого відповідача, тобто мала суб`єктивний характер.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено відповідачу у поновленні строку на подання заяви про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи, оскільки нею не наведено поважних причин, які б обумовлювали поновлення строку на розгляд клопотання від 11.12.2024, зважаючи на відмову у задоволенні попереднього аналогічного клопотання про призначення експертизи поданого 21.08.2024.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування скасування суд не вбачає.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Пономаренко Вікторії Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду міста Полтави від 18 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов