Номер провадження 2/211/2298/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням - судді Гонтар А.Л.,

з участю секретаря судового засідання Мариненко Е.П.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районной у місті ради міста Кривий Ріг про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 08 травня 2025 року звернувся в Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради м.Кривий Ріг та просить суд встановити йому додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на поважність пропуску строку. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, але, коли він звернувся 24 жовтня 2024 року до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва, йому було відмовлено на підставі постанови від 12 листопада 2024 року у зв`язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Указаний строк він пропустив з поважних причин, оскільки на час смерті батька він проживав разом із ним в квартирі, після смерті батька також залишився проживати в квартирі, оплачував усі витрати за похорон, потім усі комунальні витрати за квартиру.

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 13 травня 2025 року відкрито провадження та прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 травня 2025 року (а.с.18).

На підставі ухвали від 28 травня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 червня 2025 року (а.с.25-26). Установлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Позивач ОСОБА_1 з`явився у судове засідання та пояснив, що він не звертався до нотаріуса раніше, тому, що є юридично необізнаним. Крім того, він весь цей час проживав в квартирі і думав, що цього достатньо для прийняття спадщини. Також у нього не було коштів для звернення до нотаріуса. Просить його позовні вимоги задовольнити, надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_2 з`явилась у судове засідання та пояснила, що причини пропуску строку, які назвав позивач, не є поважними. Питання щодо задоволення позовних вимог, залишила на розсуд суду.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, висновує таке.

У частині першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно з актовим записом № 1636 від 04 липня 1968 року, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

У частині першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріуса для прийняття спадщини, однак на підставі постанови державного нотаріуса четвертої Криворізької державної нотаріальної контори від 20 листопада 2024 року йому відмовлено у вчинені нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 6 копія постанови).

Згідно з наданою від 24 жовтня 2024 року інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, спадкова справа № 374/2024 заведена після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

28 травня 2025 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу на виконання ухвали суду від 13 травня 2025 року нотаріусом Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори була надана відповідь про те, що 24 жовтня 2024 року до них звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_3 . Будь-які інші заяви щодо прийняття спадщини чи відмови не надходили (а.с.28).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У частині третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З огляду на зазначене, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року по справі № 234/859/16-ц).

Зазначена позиція підтверджується також роз`ясненнями, наданими в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (постанови Верховного суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а вінне скориставсяправом наприйняття спадщиничерез власнупасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 17 листопада 2022 року справі № 703/1836/20, зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19, а також у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23), від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22).

У постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 750/13008/21 (провадження № 61-11195св22) Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

При цьому суд звертає також увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22) де зазначено, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину … а тому пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України і не підлягає застосуванню.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зроблено такі висновки: «Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи знеобережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування».

Таким чином, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.

Разом з тим, в обґрунтування поважності підстав пропуску позивач посилається на факт необізнаності щодо строку протягом якого треба прийняти спадщину, вважає вказану причину поважною і просить задовольнити вимоги.

З огляду на викладені позиції Верховного Суду, в тому числі й щодо неможливості визнання поважними причинами пропуск строку подання заяви про прийняття спадщини як то необізнаність у законі, беручи до уваги пропуск строку терміном більше 9 років, оскільки зазначені позивачем обставини для визначення додаткового строку для прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК України, суд висновує про відмову у задоволенні вимог.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що на час смерті і після смерті батька він проживав у квартирі, оскільки зазначені обставини не доведені і спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до акту про фактичне місце проживання від 29 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , але фактично він проживає з березня 2014 року за адресою АДРЕСА_3 (а.с.11).

Сусіди з місця розташування квартири по АДРЕСА_3 склали акт, про те, що ОСОБА_3 постійно мешкав разом із сином ОСОБА_1 з березня 2014 року, після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 потребував допомоги та догляду, яку йому надавав син ОСОБА_1 . Після смерті батька ОСОБА_1 залишився проживати в квартирі, виконав усі похороні обряди, організував похорони та помінальні обіди, комінальні платежі сплачує частково (а.с.12).

Відповідно до відомостей про зареєстровних осіб від 26 червня 2017 року в квартирі АДРЕСА_4 , зазначено, що станом на 12 грудня 2016 року в зазначеної квартирі з 18 вересня 1974 року зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився, інші особи зареєстровані не були (а.с.13).

У висновку щодо ненасильницької смерті людини за місцем проживання АДРЕСА_3 від 12 грудня 2016 року зазначено, час складання з 02 год. 55 хвл. до 03 год. 05 хвл. та, що до Довгинцівського ВП надійшло повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_3 , від ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона доглядала за ОСОБА_3 . 12 грудня 2016 року, вона зайшла до його кімнати та з`ясувала, що він без ознак життя. На акті є підпис ОСОБА_4 (а.с.15).

Як пояснила свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні, її чоловік ОСОБА_1 не зміг своєчасно звернутися до нотаріальної контори, оскільки він працював за межами міста, а саме, в Черкаської області.

При наявності таких суперечливих доказах, суд не може однозначно зробити висновок про постійне мешкання позивача із батьком.

Таким чином, суд, вважає, що у задоволенні позовних вимог треба відмовити.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні вимог, судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 1261, 1270, 1272 ч. 3 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради м.Кривий Ріг про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 26 червня 2025 року.

Суддя А.Л.Гонтар