ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Київ

Справа № 363/4504/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/7174/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Соколової В.В., Сушко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Гурез Іванни Олександрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року (ухвалено у складі судді Котлярової І.Ю., повне рішення складено 02 грудня 2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 про виділення в натурі частки зі складу земельної ділянки, як об`єкта спільної часткової власності

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому, з урахуванням уточненої редакції, просив:

1) поділити в натурі земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва шляхом виділення в натурі у власність:

ОСОБА_4 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № 1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки);

ОСОБА_2 , в особі його законного представника матері - ОСОБА_3 , 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № 2 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки);

2) припинити спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001;

3) вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року у справі № 756/8137/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2021 року, зокрема, визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001.

Право власності (спільна часткова) на вказану земельну ділянку зареєстровано за позивачем 30 травня 2023 року.

Інша частина земельної ділянки належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування.

Позивач зазначав, що фактично він позбавлений права користуватися та розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки, а в позасудовому порядку вирішити питання щодо поділу земельної ділянки не вийшло через небажання другої сторони.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вишгородський районний суд Київської області позов задовольнив.

Поділив у натурі земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва шляхом виділення в натурі у власність:

- ОСОБА_4 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № НОМЕР_1 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник, надану для садівництва;

- ОСОБА_2 , в особі його законного представника матері - ОСОБА_3 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер :24:054:1001, площею 0,0255 га (ділянка № 2 згідно висновку щодо технічної можливості поділу земельної ділянки), яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник, надану для садівництва.

Припинив спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , в особі його законного представника матері - ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001, яка розташована на території Київської області, Вишгородського району Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник», надану для садівництва.

Стягнув з ОСОБА_2 , в особі його законного представника матері - ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням Гурез І.О. в інтересах ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 22 січня 2025 року подала через систему «Електронний суд» до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення висновок технічної можливості поділу земельної ділянки на дві окремі, який складається з одного аркушу та засвідчений підписом та печаткою інженера-землевпорядника ОСОБА_6 . Дослідження проведено без участі відповідача, висновок надано без дослідження технічної документації на спірну земельну ділянку, належну відповідачу, державних актів про право на землю та без врахування об`єктів, що розміщені на спірній земельній ділянці.

Зазначає, що поділ спірної земельної ділянки за варіантами, які були запропоновані позивачем та визначені у схемі поділу земельної ділянки без врахування наявності будинку садибного типу, порушує права відповідача на користування частиною будинку садибного типу та частиною земельної ділянки, на якій він розміщений, адже 1/2 частини садового будинку та всі комунікації до нього територіально розміщено на земельній ділянці, яку позивач просив виділити саме йому.

Звертає увагу, що матеріали справи містять численні докази про факт знаходження садового будинку на спірній земельній ділянці, сам позивач підтверджує цю обставину, проте суд це до уваги не взяв. Законодавство України, зокрема і стаття 364 ЦК України, не ставить в залежність виділення майна в натурі від факту реєстрації права власності на таке майно.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Косів Л.Т. проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити з підстав необґрунтованості викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Гурез І.О. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач та його представник - адвокат Косів Л.Т. проти апеляційної скарги заперечували в повному обсязі, просили її відхилити з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав встановленим, що рішенням Оболонського районного суду Київської області від 27.01.2021 позовні вимоги ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (м. Київ, пров. Музейний, 2-д, ) про визнання права власності на спадкове майно за законом задоволено. Визнано за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер :24:054:1001, яка розташована на території Київської обл., Вишгородського району, Сувидської сільської ради, садова ділянка с/т «Спутник». Визнано за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , загальною площею, 56,21 кв. м. У задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення від права на спадкування відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 596,48 грн., витрати понесені на проведення оцінки в розмірі 750 грн., витрати на правничу допомогу в розмір 3750 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 залишено без змін.

З витягу з Державного реєстру речових прав № 334558431 від 05.06.2023 вбачається, що 30.05.2023 на підставі рішення Оболонського районного суду Київської області за ОСОБА_4 зареєстрована право власності на частину земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер :24:054:1001.

З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» ОСОБА_13 № 232 від 05.08.2023 вбачається, що ОСОБА_4 є членом садового товариства «Супутник», яке входить до Громадської організації Масив садівницьких товариств «Дружба» на підставі рішення загальних зборів та користується земельною ділянкою для ведення садівництва площею 0, 050 га, що знаходиться в сумісній власності в частині з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_4 .

З дубліката чека від 27.05.2023 вбачається, що ОСОБА_4 сплачує членські внески ГО МСТ «ДРУЖБА», загальна сума становить 3 160, 00 грн.

З витягу з Державного реєстру речових прав № 347381210 від 20.09.2023 вбачається, що 1/2 частина земельної ділянки, площею 0,051 га, кадастровий номер :24:054:1001 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 , на підставі договору дарування серія та номер: 1408, виданий: 20.09.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В.

Згідно з висновком інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_6 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право проводити діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, наданні послуг технічного консультування в цих сферах, щодо технічної можливості поділу земельної ділянки з кадастровим номером № :24:054:1001, на дві окремі рівноцінні частини, земельна ділянка може бути поділена площею по 0,0255 га кожна. Земельна ділянка № 1 ОСОБА_4 - 1/2 частина, земельна ділянка № НОМЕР_4 ОСОБА_5 - 1/2 частина.

З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» ОСОБА_13 № 6 від 27.01.2024 вбачається, що станом на 27.01.2024 згідно реєстру МСТ «ДРУЖБА» за адресою АДРЕСА_5 зареєстровані два садоводи: ОСОБА_4 , 0/р 202861 та ОСОБА_5 , о/р НОМЕР_5 . Будь-які дані про введення в експлуатацію дачного будинку розташованого на земельній ділянці відсутні.

З акту про закінчення будівництва будинку від 25.12.1986, підписаного представниками ПО ім. С.П. Корольова - заступником генерального директора Сагателян P.C., заступником голови профкому Андрющенко І.М., головою садівничого товариства «Супутник» Савченко М.Е. , начальником електороцеха Михайловським Ю.В. вбачається, що останні в присутності забудовника ОСОБА_9 провели технічний огляд житлового будинку, збудованого на ділянці відведеної забудовнику рішення Київського обласного виконавчого комітету за № 158 від 16.03.1981 та перевіркою встановили, що будинок збудований з цегли і відповідає прийнятому проекту, дах будинку з шифера, будинок має 3 кімнати загальною площею 42 кв.м., розміром 6,8x6,8 метрів, будинок огороджений металевою сіткою при ньому збудовані надвірні споруди сарай (хозблок) цегляний, туалет цегляний. Будівництво виконано добре, будинок придатний для заселення, адреса: АДРЕСА_4 .

З акту від 12.08.2002 підписаного ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_12 відчужив, а ОСОБА_11 придбала садову ділянку на масиві АДРЕСА_4 з усіма побудовами та майном.

З довідки виданої головою правління ГО МСТ «ДРУЖБА» ОСОБА_13 № 49 від 22.06.2024 вбачається, що ОСОБА_4 є членом садового товариства «Супутник» та користується земельної ділянкою площею 0,051 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . На даній земельній ділянці побудований садовий будинок / рік побудови до 1991 року, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 . Державний акт на право приватної власності на землю КВ № 040958 виданий 10.12.2003, кадастровий номер :24:054:1001. Заборгованості по земельній ділянці не має. Пайовий внесок сплачено повністю.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 суду пояснили, що знають братів ОСОБА_18 та їх родини, у яких протягом тривалого часу існують суперечки щодо спадщини, зокрема щодо успадкованої після смерті їх матері земельної ділянки. Також представником відповідача в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 15.11.2024 було опитано як свідка ОСОБА_17 та складено протокол опитування, з аналізу якого встановлено аналогічні свідчення наданими свідками у судовому засіданні.

З долучених до матеріалів справи заяв сторін про звернення до поліції, талонів-повідомлень, а також під час розгляду справи в суді встановлено, зокрема і з пояснень свідків, що між сторонами існують неприязні стосунки, виникають конфлікти, що унеможливлює спільне та мирне користування земельної ділянкою, у позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу належного їм на праві спільної часткової власності майна, договору не уклали.

Відповідно до висновку інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_6 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право проводити діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, наданні послуг технічного консультування в цих сферах, щодо технічної можливості поділу земельної ділянки з кадастровим номером № :24:054:1001, на дві окремі рівноцінні частини, земельна ділянка може бути поділена площею по 0,0255 га кожна. Земельна ділянка № 1 ОСОБА_4 - 1/2 частина, земельна ділянка № НОМЕР_4 ОСОБА_5 - 1/2 частина.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, з урахуванням доводів відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Межі апеляційного розгляду

За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що поділ земельної ділянки є технічно можливим відповідно до висновку інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_6 . Доводи сторони відповідача про те, що поділ земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок можливий лише у тому разі, якщо житловий будинок технічно можливо поділити, суд відхилив, оскільки таке може враховуватись лише тільки після визнання права власності на таке майно відповідно до закону, що за обставинами цієї справи не встановлено. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами під час розгляду справи в суді, що позивачем та його братом ОСОБА_5 , який в подальшому подарував належну йому частку земельної ділянки своєму синові, відповідачу у справі, було успадковано лише по частині спірної земельної ділянки кожним та жодною із сторін питання щодо будинку не порушувалося та навіть під час розгляду цієї справи в суді законні представники відповідача не зверталися до відповідних органів щодо належної реєстрації об`єктів нерухомого майна розташованих на спірній земельній ділянці, а тому доводи представників відповідача про неможливість поділу земельної ділянки в натурі без поділу житлового будинку не заслуговують на увагу.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до частини четвертої статті 355 та частини першої статті 356 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Порядок поділу спільного майна встановлено у статтях 367 та 372 ЦК України.

Так, статтею 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За статтею 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За змістом частини третьої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу з нього частки формується нова реєстраційна справа з відкриттям відповідного розділу в Державному реєстрі прав.

Таким чином, у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному із співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що у разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі № 357/3145/20 вказано, що суд має зазначити розмір відокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. Вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування майном, а розмір їх часток та технічна можливість поділу майна відповідно до цих часток.

Тобто поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. При цьому резолютивна частина має чітко ідентифікувати об`єкт нерухомості, що буде належати сторонам у справі.

Звертаючись до суду із позовом та обґрунтовуючи технічну можливість поділу земельної ділянки, позивач надав відповідний висновок, інженера-землевпорядника ФОП ОСОБА_6 , який відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має право проводити діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, наданні послуг технічного консультування в цих сферах, щодо технічної можливості поділу земельної ділянки з кадастровим номером № :24:054:1001, на дві окремі рівноцінні частини, земельна ділянка може бути поділена площею по 0,0255 га кожна. Земельна ділянка № 1 ОСОБА_4 - 1/2 частина, земельна ділянка № НОМЕР_4 ОСОБА_5 - 1/2 частина.

Суд першої інстанції поклав в основу вказаний висновок як належний доказ обставини технічної можливості поділу земельної ділянки із чим колегія суддів не може погодитися та визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині з огляду на таке.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Однією з загальних засад державної реєстрації прав є обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав (пункт 2 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема, такі речові права, як право власності.

Для вирішення спорів щодо поділу земельної ділянки між її співвласниками, відповідна земельна ділянка має бути чітко ідентифікована.

За змістом частини першої статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі.

Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; склад угідь із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 102-113 ЦПК України).

Наданий позивачем висновок не можна вважати висновком експерта зі спірного питання, оскільки він не відповідає вимогам закону, зокрема, у порушення ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок не містить докладного опису проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновків та обґрунтованих відповідей на питання, поставлені експертові.

Також у ньому не зазначено відомостей, що передбачені ч. 6 ст. 102 ЦПК України.

Зрештою, наданий позивачем документ не містить висновку експерта як такого, оскільки в ньому відсутня констатація певної обставини (вирішення питання), яка була предметом дослідження (поставленого питання).

У будь-якому випадку резолютивна частина рішення суду є невиконуваною, оскільки як було зазначено вище, при поділі земельної ділянки, 2 нові земельні ділянки, що утворюються мають бути чітко ідентифіковані для коректного та правильного виконання рішення суду, зокрема при внесенні відомостей до земельного кадастру.

Натомість, в основу рішення суду покладено недопустимий для доведення відповідної обставини доказ - «висновок технічної можливості поділу земельної ділянки», а в резолютивній частині вказано посилання на нього при вирішенні питання щодо тих земельних ділянок, що будуть належати сторонам.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні усіх обставин справи, а сам суд безпідставно визнав установленою обставину можливості поділу спірної земельної ділянки.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

За встановлених обставин справи вимоги позивача є недоведеними, що є підставою для відмови у позові, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Колегія суддів установила, що позивач не довів належними та допустимими доказами технічну можливість поділу спірної земельної ділянки, проте суд першої інстанції безпідставно визнав установленою цю обставину, що призвело до ухвалення неправильного рішення, яке не могло бути виконане, а тому є підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 89, 263, 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Гурез Іванни Олександрівни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 25 листопада 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.В. Соколова

Л.П. Сушко