печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань Романенко Д.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «ЄВРО ПЛЮС», Товариство з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА 97» про визнання незаконним і скасування рішень та зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа № 757/26727/23-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «ЄВРО ПЛЮС», Товариство з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА 97» про визнання незаконним і скасування рішень та зобов`язати вчинити дії.

06.01.2025 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до суду заяву про залишення позову без розгляду.

14.04.2025 Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» направили до суду заяву про намір стягнути витрати з позивачів та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

02.05.2025 до суду надійшла заява про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

11.06.2025 представник Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» з`явилася до суду та подала заяву про проведення судового засідання без фіксації технічними засобами, та просила розглянути заяву компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Положеннями статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої ст. 12, частини першої ст. 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною першою ст. 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд по суті судом не було розпочато, а тому у даному випадку суд зобов`язаний застосувати імперативну норму процесуального законодавства та задовольнити заяву позивачів про залишення позову без розгляду, оскільки вимога норми пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України дотримана.

Відповідно до пунктів 5-6 статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно до статті 139 ЦПК України, суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судовим розглядом встановлено, що 24.01.2024 за ухвалою суду у справі призначено судову експертизу об`єктів інтелектуальної власності з огляду на дійсну потребу у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування. Провадження у справі зупинено.

04.03.2024 ухвалою суду виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 24.01.2024: у резолютивній частині в п`ятому абзаці зазначено особу, на яку покладено оплату за проведення експертизи «відповідача - Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»; у резолютивній частині в сьомому абзаці вірно зазначено, що провадження у справі зупиняється на час проведення «судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності».

29.10.2024 УКРНОІВІ оплачено витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності згідно рахунку № 20 від 16.09.2024 в розмірі 42000,00 грн (сорок дві тисячі гривень), що підтверджено платіжною інструкцією № 3278 (додається).

06.01.2025 позивачами подано до суду заяву від 16.12.2024 про залишення позову без розгляду.

03.03.2025 до суду надійшов висновок експерта від 17.02.2025 № 1379, який підтвердив обґрунтованість заперечень УКРНОІВІ проти позовних вимог - факт законності оскаржуваних Позивачами рішень Апеляційної палати Укрпатенту, прийняття їх на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законодавством у сфері інтелектуальної власності, з дотриманням установлених Законом № 3689-XII та Регламентом процедурних норм, добросовісно, розсудливо і обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

05.03.2025 ухвалою суду поновлено провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду, вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується (постанова Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 521/3011/18).

Сам по собі факт залишення позивачем позову без розгляду за заявою позивача не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Подання позову, підставою якого є правовідносини між іншими особами, за умови відсутності обґрунтування, що ними порушені права позивача, може визнаватися зловживанням процесуальними правами (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 686/2030/15-ц).

За вказаних підстав суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат з позивачів на користь Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», а саме витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності згідно рахунку № 20 від 16.09.2024 в розмірі 42000,00 грн (сорок дві тисячі гривень), що підтверджено платіжною інструкцією № 3278.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-13, 19, 58, 62, 142, 257, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватне підприємство «ЄВРО ПЛЮС», Товариство з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА 97» про визнання незаконним і скасування рішень та зобов`язати вчинити дії - залишити без розгляду.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності в розмірі 42000,00 грн.

Позивач-1: ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Позивач-2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» вул. Годзенка, буд. 1, м. Київ, 01601, ІКЮО: 44673629, e-mail: , тел.: +51.

Третя особа-1 без самостійних вимог на стороні відповідача: Приватне підприємство «ЄВРО ПЛЮС», 49033, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Корнійчука, буд. 4, кв. 94 ІКЮО: 30192477.

Третя особа-2 без самостійних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «АПТЕКА 97» 08292, Київська область, м. Ірпінь, вул. Університетська, буд. 5, ІКЮО: 30772700.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено 11.06.2025

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА