Справа № 161/416/25
Провадження № 2/161/1357/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Коренги В.А.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Стретович І.С.

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Виконавчий комітет Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Виконавчий комітет Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що з відповідачем у справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2017, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2020 справа №161/4552/20. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З грудня 2019 ОСОБА_2 , став проживати окремо, від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей самоусунувся, станом їхнього життя не цікавиться, з дітьми не спілкується. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2020 у справі №161/4551/20 вирішено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , в розмірі 2600 грн щомісячно, починаючи з 20.03.2020. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2021 у справі №161/10612/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, щодо ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду. В жовтні 2021 ОСОБА_2 , звернувся до суду про з позовом про виключення запису про нього як батька з актових записів про народження дітей. Після проведення судово молекулярно-генетичної експертизи вказаний позов ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області залишено без розгляду. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2023 у справі №161/3113/23 від 08.06.2023 вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , 66 206,45 грн пеню за несвоєчасну сплату аліментів.

За вказаних обставин, позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дочок ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09 січня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

31.03.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Стретович І.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного. ОСОБА_2 , завжди пам`ятав про своїх дітей і прагнув підтримувати з ними зв`язок. ОСОБА_2 , визнає, що деякий час не платив аліменти, оскільки він перебував в активному пошуку роботи. Також, ОСОБА_2 , здійснював догляд за матір`ю похилого вік, яка потребувала цілодобової паліативної допомоги внаслідок тяжкого захворювання. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати відвідача і зараз він змушений доглядати за своїм хворим батьком. Представник відповідача вказує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а позивач не надала достатніх доказів про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

11.04.2024 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_6 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він заперечує проти доводів представника відповідача викладених у відзиві на позовну заяву.

05.05.2025 протокольною ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області, було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити в повному обсязі, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Представник позивача адвокат Коренга В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно дочок ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , вказавши, що проживає окремо від доньок, проте має бажання допомагати їм матеріально, спілкуватися з ними.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечила з підстав їх необґрунтованості, які викладені у відзиві на позовну заяву. Наголосила, що ОСОБА_2 , раніше не приділяв належну увагу щодо виховання та утримання дітей, проте змінив свою поведінку та піклується про них. Просила в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Виконавчий комітет Луцької міської ради ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. 27.05.2025 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.05.2020 у цивільній справі № 161/4552/20 між ними розірваний (а.с. 8, 9).

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с.6, 7).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2020 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дочок ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 , в розмірі 2600 грн щомісячно, починаючи з 20.03.2020 (а.с. 10, 11).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2021 у справі №161/10612/21 ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, щодо ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду (а.с. 13).

В жовтні 2021 ОСОБА_2 , звернувся до суду про з позовом про виключення запису про нього як батька з актових записів про народження дітей. Після проведення судово молекулярно-генетичної експертизи вказаний позов ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області залишено без розгляду (а.с.19).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2023 у справі №161/3113/23 від 08.06.2023 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 ,. на користь ОСОБА_1 , неустойку по сплаті аліментів за період 20 березня 2020 по 23 лютого 2023 в сумі 66 206,45 грн (а.с. 22, 23).

Відповідно до характеристики департаменту освіти Луцької міської ради «Дошкільний навчальний заклад №13 Луцької міської ради» №05 від 18.01.2023, на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , батько ОСОБА_2 , за час перебування ОСОБА_7 і Дарії у закладі дошкільної освіти №13, жодного разу не відвідував заклад.

Згідно довідки Комунального закладу «Луцький заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 13 Луцької міської ради» № 55 від 27.09.2024, де були вихованками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за період перебування дітей в ЗДО батько ОСОБА_2 не виконував батьківських обов`язків, не брав участі у вихованні дітей.

Також, відповідно до довідки Комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей №24 Луцької міської ради» №533/7.15 від 27.09.2024, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються у 2-В класі ЗСО «Луцький ліцей №24 Луцької міської ради», їх батько ОСОБА_2 не відвідував батьківських зборів, виховних заходів, не спілкувався з класоводом та іншими вчителями предметниками. Вихованням доньок займається тільки мама.

Відповідно до характеристики Комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей №24 Луцької міської ради» №540/7.15 від 02.10.2024, на ОСОБА_5 , вихованням дівчинки займається мама, батько ОСОБА_2 , за час навчання ОСОБА_7 у школі, жодного разу не відвідував заклад.

Також, відповідно до характеристики Комунального закладу загальної середньої освіти «Луцький ліцей №24 Луцької міської ради» №542/7.15 від 02.10.2024, на ОСОБА_4 , вихованням дівчинки займається мама, батько ОСОБА_2 , за час навчання Дарії у школі, жодного разу не відвідував заклад.

Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради від 27.03.2025 № 81, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради № 255-1 від 09.04.2025, визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом було встановлено, що під час бесіди в органі опіки та піклування щодо розв`язання спору службою у справах дітей, діти батька не впізнали, ОСОБА_2 сидів окремо, до дітей не підходив, з дітьми не спілкувався.

Також встановлено, що відповідач після розлучення з травня 2020 взагалі не бачився із дітьми, жодним чином не цікавився життям своїх дітей, хоча проживає неподалік від них.

В лютому 2022 під час повномасштабного вторгнення позивач, щоб захистити дітей втікала від війни за межі України, проте, ОСОБА_2 , взагалі не проявляв увагу до дітей, не проявляв турботу про них, не на надав жодної допомоги, не цікавився їхнім станом здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не міг повідомити дату народження дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України").

Щодо заперечення відповідача проти позову про позбавлення батьківських прав та доводів представника відповідача, про те, що ОСОБА_2 , раніше не приділяв належну увагу щодо виховання та утримання дітей, про те змінив свою поведінку та піклується про них, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в продовж розгляду справи, зокрема під час оголошення перерви в судовому засіданні, відповідач так і не бачився із дітьми, жодним чином не цікавився їхнім життям, їхніми потребами, лише написав одне смс повідомлення на телефон позивачу, про бажання побачити дітей.

Також суд враховує, що у ніч на 05 червня 2025 місто Луцьк зазнало найбільшої ракетної атаки від початку війни, проте, відповідач так і не проявив увагу і турботу дітям в такий складний час.

Суд дійшов висновків про те, що відповідач нехтує потребами своїх доньок, порушує права дітей на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. ОСОБА_2 , не довів зміну своєї поведінки щодо дітей, прагнення здійснювати належне піклування за ними. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Наведене узгоджується з висновком, який викладений Верховним Судом у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Зазначені фактори в сукупності свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Безвідповідальне ставлення до дітей свідчить про умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, а також про розрив спорідненого зв`язку із дітьми, що призводить до негативних наслідків для дітей, не забезпечує найкращих інтересів дітей, які не отримують належної батьківської уваги та піклування.

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітніх дітей, що є крайнім заходом, у даному випадку буде доцільним з огляду на наявні у справі достатні та переконливі докази його умисної, безвідповідальної та недобросовісної поведінки щодо виховання дітей.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , про позбавлення ОСОБА_2 , батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам малолітніх дітей ОСОБА_4 , і ОСОБА_5 .

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

На підставі ст.ст. 164, 166 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки та піклування Виконавчий комітет Луцької міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітніх дочок ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати всумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення 23 червня 2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Луцької міської ради, як орган опіки та піклування (місцезнаходження: м. Луцьк. вул. Б.Хмельницького,19; ).

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур