Справа № 199/2676/25
(2/199/2692/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2025

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в особі Спаї В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що є платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини: на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2014 року (справа №227/6963/13-ц) з ОСОБА_1 утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму, починаючи з 09 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження не має.

На переконання позивача, після ухвалення рішення у позивача значно змінились його матеріальний стан та стан здоров?я:

-позивач набув професійне захворювання - пневмоконіоз та низку супутніх хвороб, які не мав на момент винесення рішення Добропільським міськрайонним судом Донецької області;

-у зв`язку з професійним захворюванням позивачу було встановлено третю групу інвалідності;

-починаючи з 03 серпня 2015 р. по 6 квітня 2023 р. позивач перебував на службі у Збройних силах України;

-в період з 24 лютого 2022 р. по 16 травня 2022 р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Маріуполі;

-позивач під час виконання службових обов?язків у м. Маріуполі 20 квітня 2022 р. позивач отримав мінно-вибухову травму, зокрема вогнепальне осколкове сліпе поранення м?яких тканин лівого плеча, акубаротравму тощо;

-з 17.05.2022 р. по 29 червня 2022 р. позивач перебував у полоні російської федерації;

-після звільнення з полону позивач перебував на лікуванні у різних установах.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, в результаті отриманого при захисті держави поранення стан здоров`я позивача значно та безповоротно погіршився; з 15 січня 2024 р. позивачу встановлено II групу інвалідності, що характеризується, зокрема втратою працездатності в розмірі 70%, у зв`язку з чим позивач несе витрати на лікування, що вплинуло на майновий стан позивача (позивач тривалий час не працює і є пенсіонером, після звільнення зі служби 06 квітня 2023 р. його доходи значно зменшились, на даний час і єдиними наявними джерелами доходів у нього є пенсія за віком і страхові виплати.

Відповідач не скористалася правом надання відзиву на позовну заяву.

Процесуальні дії у справі:

- ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2025 р. справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 80 ЦПК України, позивач є платником аліментів на утримання неповнолітньої дитини: на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2014 року (справа №227/6963/13-ц) з ОСОБА_1 утримуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму, починаючи з 09 грудня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач набув професійне захворювання - пневмоконіоз та низку супутніх хвороб, які не мав на момент винесення рішення Добропільським міськрайонним судом Донецької області, що підтверджується випискою з медичної карти позивача (вих. № 3001 від 16 листопада 2022 р.) та медичним висновком лікарсько-експертної комісії № 2993 від 16 листопада 2022 р.

У зв`язку з професійним захворюванням позивачу було встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 29 червня 2023 року № 099135.

Починаючи з 03 серпня 2015 р. по 6 квітня 2023 р. позивач перебував на службі у Збройних силах України, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_1 , виданим Добропільським об`єднаним міським воєнним комісаріатом Донецької області 25 грудня 1996 р.

В період з 24 лютого 2022 р. по 16 травня 2022 р. позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в м. Маріуполі, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 10 червня 2024 р. №2188.

На підставі свідоцтва про хворобу №144 Госпітальної військово-лікарської комісії ДУ «Головний медичний центр МВС України» від 28 березня 2023 р. вставлено, що під час виконання службових обов?язків у м. Маріуполь 20 квітня 2022 р. позивач отримав мінно-вибухову травму, зокрема вогнепальне осколкове сліпе поранення м?яких тканин лівого плеча, акубаротравму тощо.

З 17 травня 2022 року по 29 червня 2022 р. позивач перебував у полоні російської федерації.

Після звільнення з полону, що підтверджується довідкою Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 1209-22 від 01 липня 2022 р., позивач перебував на лікуванні у різних установах, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №144.

З 15 січня 2024 р. позивачу було встановлено II групу інвалідності, що характеризується, зокрема, втратою працездатності у розмірі 70%, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 773632 від 14 березня 2024 р. та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності № 054640 від 14 березня 2024 р.

Відповідно до висновку про необхідність забезпечення особи з обмеженнями повсякденного функціонування допоміжними засобами реабілітації № 21 від 14 березня 2024 р. позивач потребує також і витрат на лікування: йому було призначено допоміжний засіб реабілітації - ортопедичне взуття з устілками.

Через втрату працездатності позивач не працює і є пенсіонером; після звільнення зі служби 06 квітня 2023 р. єдиним джерелом доходу для нього є пенсія за віком і страхові виплати.

На підставі довідки про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №6338 6133 5109 7320 від 23 грудня 2024 р., що охоплює доходи за період з січня 2022 р. по грудень 2024 р., судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2022 р. по 31.12.2024 р. склала 557 096,00 грн.

На підставі відповіді з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи (№1465816) судом встановлено зміни в розмірі суми доходу позивача в бік зменшення, отриманого позивачем протягом 2022 2025 р.р.

Позивач має непрацездатних батьків: матір ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які є пенсіонерами, що підтверджується відповідними посвідченнями.

Спірні правовідносини виникли з обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та права батька на зменшення розміру аліментів, та регулюються ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 51 Конституції України та ст.ст. 180, 192 СК України.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявністьпідстав для задоволення позову повністю,виходячи з наступного.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд може зменшити їх розмір лише за наявності зміни матеріального чи сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Даний перелік обставин, за наявності яких закон пов`язує можливість зменшення розміру аліментів, є вичерпним.

Обов`язок доказування наявності наведених вище обставин в даній справі покладається на позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України показами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

За ст. 81 (ч.ч. 1, 5, 6 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у разі зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів, погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, він має право подати до суду позов про зменшення розміру аліментів.

Позивачем надані докази на підтвердження обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, станом на час його звернення до суду з вказаним позовом.

Так, на підтвердження доводів при зверненні до суду з даним позовом позивач надав належні, допустимі, достатні та достовірні докази, на підставі яких встановлено погіршення його стану здоров`я, що призвело до встановлення інвалідності, та, як наслідок, зменшення розміру його доходу, тобто встановлено зміни у майновому стані позивача, що є підставою для зменшення розміру аліментів, тому позов підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат: судові витрати підлягають компенсуванню за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України), оскільки позивач має пільги щодо сплати судового збору та рішення судом ухвалено на його користь.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ч. 1 ст. 34, ст. 89, ч. 6 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити повністю.

Зменшити розмір аліментів, що сплачуються ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області (цивільна справа №227/6963/13-ц) від 09 січня 2014 р. з 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму, починаючи з 09 грудня 2013 р., до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття до 1/8 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 17.06.2025 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї