КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №367/4591/22
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

17 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Семенець Ганни Леонідівни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку під нерухомим майном,

встановив:

рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду 15 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Семенець Г.Л. через електронний кабінет у системі «Електронний суд» подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

26 травня 2025 року матеріали справи витребувані з Ірпінського міського суду Київської області.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 4 червня 2025 року.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Семенець Г.Л. просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст рішення складено 9 травня 2025 року і в цей же день копія рішення направлена до її електронного кабінету.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Частиною 1 статті 354 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня

складення повного судового рішення

З матеріалів справи вбачається, що у судовому засіданні 16 лютого 2024 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення не містить дати його складання, тому строк на його апеляційне оскарження закінчився 18 березня 2024 року, з урахуванням вихідних днів.

Про розгляд справи 16 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Семенець Г.Л. була обізнана та була присутня в цей день в залі судового засідання під час розгляду справи.

Згідно супровідного листа, копія вступної та резолютивної частини рішення направлена 20 лютого 2024 року до електронних кабінетів позивача та його представника (с.с.153 -154).

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що резолютивна частина рішення направлена до реєстру 19 лютого 2024 року та наданий загальний доступ до неї 21 лютого 2024 року.

Отже, позивач та його представник - адвокат Семенець Г.Л. були обізнані про судове рішення 20 лютого 2024 року.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною третьою статті 354 ЦПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз вказаної норми процесуального права свідчить, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм

процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 зазначено, що «системно аналізуючи положення ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що особа, не повідомлена про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 цього Кодексу), - це особа, яку не сповістили про наявність судового провадження у справі і яка відповідно не знала / не могла знати про розгляд справи.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Семенець Л.Г. не зазначає, що позивач не був повідомлений про судовий розгляд.

Разом з цим, апеляційна скарга на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року подана представником ОСОБА_1 - адвокатом Семенець Л.Г. 15 травня 2025 року, тобто після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення.

Доводи апеляційної скарги, що причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними, так як зумовлені бездіяльністю суду, який протягом строку на апеляційне оскарження не надіслав копію рішення, не є підставою для прийняття апеляційної скарги, оскільки у частині другій статті 358 ЦПК України зазначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Посилання представника позивача - адвоката Семенець Л.Г. на те, що повний текст рішення складено 9 травня 2025 року, що підтверджується листом голови суду, колегія суддів вважає безпідставними.

У листі від 9 травня 2025 року, копія якого додана до апеляційної скарги, голова Ірпінського міського суду Київської області зазначив, що повний текст рішення був виготовлений та 9 травня 2025 року направлений до електронних кабінетів учасників справи.

Отже, у листі від 9 травня 2025 року не зазначено, що повний текст рішення виготовлений 9 травня 2025 року.

Частина 7 статті 265 ЦПК України передбачає, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про дату складення повного судового рішення (пункт 6).

Резолютивна частина повного тексту рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року не містить дати його складання.

Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2024 року у справі № 405/4689/19 зазначив, «що особою, не повідомленою про розгляд справи (пункт 1 частини другої статті 358 ЦПК України), не можна вважати особу, яка власне ініціювала розгляд справи або судового провадження (позивача, заявника, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору), яка скористалася своїм правом доступу до правосуддя, подала позовну заяву (заяву, скаргу), на підставі якої відкрито провадження.» При цьому Верховний Суд звертав увагу, «що законодавець при конструюванні частини другої статті 358 ЦПК України не визначив, що під час її застосування має враховуватися дата внесення судом рішення до Єдиного державного реєстру судових рішень». Зазначав, «що відсутність у рішенні суду вказівки на дату складання його повного тексту та несвоєчасне надіслання оскарженого судового рішення суду першої інстанції до Єдиного державного реєстру судових рішень, за умови, що учасник справи (зокрема, котрий ініціював позов - позивач), який подає апеляційну скаргу, знав про розгляд справи, не є перешкодою для отримання цією особою у розумний строк інформації про стан відомого їй судового провадження та не свідчить про наявність випадків, передбачених частиною другою статті 358 ЦПК України.»

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскільки повний текст рішення не містить дати його складання саме 9 травня 2025 року, то правових підстав для відліку строку на апеляційне оскарження рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року з вказаної дати відсутні.

Враховуючи, що представник ОСОБА_1 - адвокат Семенець Г.Л. подала апеляційну скаргу на рішення суду після спливу більше, ніж одного року з дня складення повного тексту судового рішення, позивач та його представник були обізнані про судовий розгляд та рішення суду, будь-яких обставин непереборної сили, що завадило їй подати апеляційну скаргу у строки, визначені ЦПК України, представником позивача не зазначено, колегія суддів відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч. 2 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Семенець Ганни Леонідівни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку під нерухомим майном.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук