05.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/4258/25
Номер провадження 2о/205/140/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді Грони Д. С.

з участю секретаря судового засідання Матківської В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту що має юридичне значення, а саме: постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 , який останні роки життя постійно проживав разом із заявницею за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому вона була зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 у будинку племінниці, де вона фактично не проживала. Визнання вказаного юридичного факту необхідно їй для оформлення спадщини після смерті сина ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявниця підтримала свої вимоги у повному обсязі. Вказала, що з 2013 року вона проживала разом зі своїм сином ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності. Заявниця та ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Власної сім`ї ОСОБА_2 не мав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 раптово помер. 28.01.2025 заявниця звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник заінтересованої особи Другої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі представника.

В судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_3 . Свідок повідомила, що є сусідкою заявниці. Знає її з 2013 року. Заявниця ОСОБА_1 постійно проживала в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_2 з 2013 року. Проживали у двох, вели спільне господарство, разом ходили за покупками, доглядали за будинком. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 раптово помер, заявниця продовжила проживати у квартирі сина за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день своєї смерті постійно проживав більше шести місяців із заявницею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала йому на праві власності, що підтверджується Договором дарування частини домоволодіння від 30.03.2013 зареєстрованим у реєстрі за № 435. Факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 з 2013 року підтверджується наявним у справі актом № 5 від 03.03.2025 складаним Головою квартального комітету № 12, а також показами свідка ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1220, 1222, 1270 ЦК України за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як вбачається з роз`яснень викладених в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкодавець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті третьої вказаного Закону місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд доходить висновку про доведеність факту постійного проживання заявниці ОСОБА_1 разом з її сином ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останнього.

Встановлення цього факту має юридичне значення для заявниці.

Отже заява ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, відповідно підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 293, 315-319 ЦПК України, суд керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в квартирі АДРЕСА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Денис ГРОНА