Справа № 496/3950/24
Провадження № 2/496/1347/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

УСТАНОВИВ:

Адвокат Палайчук К.К., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» із позовною заявою до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що в межах виконавчого провадження № 55060816 по примусовому стягненню зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 . 21.03.2023 року державний виконавець Горділовський М.М. виніс постанову про накладення арешту на належне йому рухоме та нерухоме майно. В подальшому позивач, який є боржником у вказаному виконавчому провадженні, здійснив повну оплату боргу за аліментами, проте державний виконавець відмовляється зняти накладений ним арешт.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року провадження у вказаній цивільній справі відкрито, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року підготовче провадження закрито, цивільну справу призначено до розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, але через підсистему «Електронний суд» направила до суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без її участі та участі позивача, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні у головного державного виконавця Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовського М.М. знаходиться виконавчий лист № 520/9760/17, виданий Київським районним судом м. Одеси 27.10.2017 року про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 (виконавче провадження № 55060816).

У зв`язку з несплатою боргу, 21.03.2023 року у вказаному виконавчому провадженні головним державним виконавцем Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовським М.М. винесено постанову про арешт майна, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відтак, на квартиру, загальною площею 72,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0408, площею 0,0603 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0407, площею 0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 64,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль марки HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належать боржнику ОСОБА_1 , накладено арешт.

В подальшому позивач ОСОБА_1 погасив заборгованість за аліментами та оплатив на користь ОСОБА_5 щомісячну суму за аліментами по квітень 2025 року, на підтвердження чого надав копії відповідних квитанцій.

В свою чергу, ОСОБА_2 на електронну адресу Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було направлено електронний лист з копіями квитанцій та підтвердженнями, що остання претензій до позивача не має.

У зв`язку з відсутністю заборгованості, постановою начальника Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Олефіра С.В. від 27.06.2023 року припинено розшук майна боржника ОСОБА_1 , який оголошено відповідно до постанови Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення розшуку майна боржника від 13.03.2023 року: автомобіль HONDA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 .

Проте листом Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 23793/21.12 від 28.03.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у знятті арешту з рухомого та нерухомого майна та рекомендовано звернутись до суду, оскільки зняття виконавцем арешту з усього майна боржника буде можливим лише у разі, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб.

На думку представника позивача, арешт майна ОСОБА_1 є безпідставним та позбавляє його права вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Проаналізувавши викладені вище обставини, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № 55060816 з примусового виконання виконавчого листа № 520/9760/17, виданого Київським районним судом м. Одеси 27.10.2017 року, про стягнення з нього аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке перебуває на виконанні в Біляївському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Станом на теперішній час виконавче провадження триває, заборгованість по аліментам позивач погасив. За наданими до суду відомостями, позивач оплатив щомісячну суму за аліментами по квітень 2025 року.

Позивач, як боржник у виконавчому провадженні, не згоден з арештом, який накладений головним державним виконавцем у ході примусового виконання виконавчого листа, про що він заявляє у позові.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Статтею 447-1 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі № 523/19204/19 (провадження № 61-3844св22), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19) зазначала, що сторони, інші учасники та особи можуть звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

При цьому Верховний Суд зауважив, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав як сторона виконавчого провадження, між учасниками справи не виникло цивільно-правового спору, який підлягав би вирішенню в порядку позовного провадження, а постало питання щодо правомірності дій та рішень державного виконавця під час виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні, а тому не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні, у зв`язку з чим суд вважає, що наявні підстави для закриття провадження по справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18.05.2022 року у справі № 642/4263/21 та від 26.01.2022 року у справі № 534/1762/18.

При цьому суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

У зв`язку з закриттям провадження у справі, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. ст. 255, 256, 260-261, 447-1 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по цивільній справі № 496/3950/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Біляївського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна закрити.

Роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Судові витрати залишити за позивачем.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому повний тест ухвали суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 26.05.2025 року.

Суддя Л.О. Пендюра