Справа №377/391/25
Провадження №2/377/306/25
20 червня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Ухвалою судді від 12 травня 2025 року, після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09 червня 2025 року (а. с. 109-110).
Ухвалою суду від 09 червня 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 20 червня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 128-129).
Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду в системі «Електронний суд» від представника позивача Пирковського Ю.Ф. надійшла заява, в якій він просив судове засідання, призначене на 20.06.2025, провести без представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, але конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку ОСОБА_1 , якому адресовано судову повістку разом з іншими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 20 червня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 31 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31 серпня 2010 року, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання, номер мобільного та робочого телефонів (а. с. 43-44).
Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.
13 листопада 2023 року ОСОБА_1 підписав Анкету належної перевірки клієнта фізичної особи електронним підписом (а. с. 58-59).
28 лютого 2024 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг за допомогою ОТП (далі Заява) (а. с. 45-57).
В підпункті 9.2. пункту 9 «Істотні та інші умови Договору «Кредитні картки»» Заяви визначені основні умови кредитування: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія; тип платіжної картки - картка «Універсальна»; сума / ліміт кредиту, грн. - розмір кредитного ліміту не перевищує: 200 000 грн для карт Універсальна, 200 000 грн для карт Універсальна Gold, 300 000 грн для Преміальної картки Platinum, 300 000 грн для Преміальної картки World Black Edition, 300 000 грн для Преміальної картки VISA Signature, 400 000 грн для Преміальної картки World Elite, 800 000 грн для Преміальної картки Infinite; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; мета отримання кредиту - споживчі цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом.
Згідно з підпунктом 9.3. пункту 9 «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача», процентна ставка, відсотків річних - 42,0 % - для карт Універсальна; 40.8 % - для карт Універсальна Gold; тип процентної ставки фіксована; порядок зміни змінюваної процентної ставки - змінюваної ставки немає; реальна річна процентна ставка, відсотків річних: за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду - 0 % - для карт Універсальна; 1.2 % - для карт Універсальна Gold; за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредита мінімальними щомісячними платежами: 51,09 % - для карт Універсальна; 51,76 % - для карт Універсальна Gold.
Підпунктом 9.4. пункту 9 вказаної Заяви визначений порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення: повернення кредиту здійснюється шляхом: 9.4.1. внесення клієнтом грошових коштів у готівковій або безготівковій формі безпосередньо на відповідний балансовий рахунок банку для обліку заборгованості № 2909 в наступні строки та в наступному розмірі: в сумі процентів, які підлягають сплаті за цим договором. Датою сплати є 1-е число календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредиту, наданого банком відповідно до умов цього договору; в розмірі мінімального обов`язкового платежу. Датою сплати є останнє календарне число (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредиту, наданого банком відповідно до умов цього договору. 9.4.2. У випадку, якщо заборгованість перед банком не погашена в строки, передбачені п. 9.4.1., або сума грошових коштів на рахунку № НОМЕР_3 є недостатньою для погашення заборгованості - шляхом ініціювання банком дебетового переказу при настанні строків платежів у валюті кредитного ліміту з поточного рахунку та з усіх рахунків клієнта, відкритих в банку, та рахунків, що будуть відкриті клієнтом банку в майбутньому, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті банку за цим договором. В разі, якщо у клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у клієнта прострочених зобов`язань за договором, ініціювання дебетового переказу за рахунок кредитного ліміту не застосовується. Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення.
Як вбачається з підпункту 9.5. пункту 9 «Додаткова інформація», визначена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних - 84.0 % - для карт Універсальна; 81.6 % - для карт Універсальна Gold.
До позовної заяви на обґрунтування заявлених позовних вимог банк додав Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», розрахунок заборгованості, виписку по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 30 червня 2015 по 17 березня 2025 року (а. с. 10-42; 60-86).
Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитом, що додані до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором б/н від 31.08.2010 станом на 12.03.2025 становить в загальній сумі 75 954,17 гривень, яка складається з наступного: 62 516,81 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 62 516,81 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту; 13 437,36 гривень заборгованість за простроченими процентами (а. с. 10-30).
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як зазначено у частині третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої).
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
За змістом статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628-629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Як зазначено у статті 12 Закону № 675-VIII, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку 31 серпня 2010 року власноручним підписом, а Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 28 лютого 2024 року підписав електронним підписом.
У частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).
Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно із частинами першою, другою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Суд зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір б/н від 31 серпня 2010 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить розміру і строку повернення кредиту, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і необхідність їх захисту через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Такий висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
З розрахунків заборгованості за кредитним договором станом на 12.03.2025, які додані до позовної заяви, виписки по картковому рахунку відповідача за період з 30.06.2015 по 17.03.2025, вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31 серпня 2010 року, Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 28 лютого 2024 року, але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 75 954,17 гривень, яка складається з наступного: 62 516,81 гривень заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 62 516,81 гривень за простроченим тілом кредиту, 13 437,36 гривень заборгованість за простроченими процентами.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими процентами в сумі 13 437,36 гривень.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, позивач посилається на Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 31 серпня 2010 року, підписану відповідачем, Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з яких додано до позовної заяви, Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28 лютого 2024 року, підписану відповідачем.
З позовної заяви вбачається, що заборгованість за простроченими процентами в сумі 13 437,36 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла після підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28 лютого 2024 року, виходячи із процентної ставки 42 % річних.
Із виписки по картковому рахунку за договором № б/н від 31 серпня 2010 за період з 30 червня 2015 року по 17 березня 2025 року, яка має статус первинного документа, видно, що відповідач користувався кредитними коштами в АТ КБ «ПриватБанк» з 30.06.2015 по 01.03.2025 за допомогою кредитних карток № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_4 (а .с. 36-49).
Як зазначено у даній виписці по картковому рахунку, за весь період користування кредитними коштами позивач списував з рахунку відповідача проценти за використання кредитного ліміту, зокрема, в період з 10.08.2015 по 01.09.2020 за ставкою 3,6 %, в період з 01.09.2020 по 01.02.2022 за ставкою 3,5 %, в період з 01.05.2022 по 01.10.2022 за ставкою 1,7 %; в період з 01.10.2022 по 01.03.2025 за ставкою 3,5 % в місяць. Кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, позивач в першу чергу зараховував на погашення процентів за користування кредитом, а в останню чергу на погашення основної суми боргу.
Суд зазначає, що нарахування процентів за користування кредитними коштами з 01.03.2024 по 01.03.2025 відбувалося на підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28 лютого 2024 року, підписавши яку відповідач погодився у письмовому вигляді з умовами кредитування, вказаними в цій Заяві, в тому числі і щодо процентної ставки за користування кредитними коштами. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем зазначеної заяви відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання. Разом з тим позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження правомірності нарахування та списання процентів за користування кредитними коштами за період з 10.08.2015 по 28.02.2024, оскільки Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 31 серпня 2010 року, Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з яких долучено до матеріалів справи, не містять інформації про розмір процентів за користування кредитними коштами та умови їх нарахування.
При цьому, як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача, сума списаних та зарахованих процентів за користування кредитом за період з 10.08.2015 по 28.02.2024 становить 27 023,71 гривень.
Виходячи з того, що суду позивачем не надано доказів, які б містили інформацію про розмір процентів за користування кредитними коштами та умови їх нарахування за період з 10 серпня 2015 року по 28 лютого 2024 року, то суму списаних та зарахованих процентів за користування кредитом за вказаний період 27 023,71 гривень, необхідно зарахувати на погашення тіла кредиту.
За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в сумі 35 493,10 гривень (62 516,81 гривень 27 023,71 гривень (сума нарахованих та списаних процентів за користування кредитними коштами за період з 10.08.2015 по 28.02.2024) та заборгованість за простроченими процентами в сумі 13 437,36 гривень, всього на загальну суму 48 930,46 гривень.
В іншій частині позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 560,51 гривень, виходячи з такого розрахунку: 48 930,46 гривень (розмір задоволених позовних вимог) х 100 % : 75 954,17 гривень (загальний розмір позовних вимог) = 64,42 % (відсоток задоволених позовних вимог); 2422,40 гривень (сума судового збору, сплачена позивачем при поданні позову) : 100 х 64,42 % (відсоток задоволених позовних вимог) = 1 560,51 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).
На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 48 930 гривень 46 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 35 493 гривні 10 копійок та заборгованості за простроченими процентами в сумі 13 437 гривень 36 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 560 гривень 51 копійка.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне заочне рішення суду складено 20 червня 2025 року
Суддя Н. Ф. Теремецька