Справа № 452/230/25
Провадження № 2-др/455/4/25
УХВАЛА

19 червня 2025 року м.Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.

розглянувши заяву представника позивача адвоката Романцової Тетяни Володимирівни (далі за текстом Представник позивача), про розподіл судових витрат між сторонами від 16.06.2025, у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - Позивач),

до ОСОБА_2 (далі за текстом - Відповідач),

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

РУХ ЦИВІЛЬНОЇ СПРАВИ В СУДІ

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.06.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у розмірі 101657,65 грн, з яких: 89350,00 грн - безпідставно набуті грошові кошти; 10007,61 грн - збитки від інфляції; 2300,04 грн - 3% річних. Розподілено судові витрати між сторонами та стягнуто з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

10.06.2025 Представник позивача звернулась на адресу суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила суд стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області заява Представника позивача від 10.06.2025 про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - залишена без розгляду.

Підставою залишення без розгляду заяви Представника позивача від 10.06.2025 стали обставини того, що докази, якими Представник позивача підтверджувала розмір судових витрат Позивача на професійну правничу допомогу, були подані до суду без дотримання порядку, передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України оскільки такі докази були подані після закінчення судових дебатів у справі та за умов того, що до закінчення судових дебатів Позивачем або його представником не було зроблено заяву про подання зазначених доказів протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

16.06.2025 Представник позивача повторно звернулась на адресу суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, в якій просила суд: (1) поновити пропущений строк на подання клопотання (компенсацію) судових витрат на професійну правничу допомогу; (2) розглянути заяву Представника від 16.06.2025 про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу; (3) Під час розгляду заяви, врахувати, доводи Представника, викладені в заяві; (2) стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗАКОНОДАВСТВО, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ

Клопотання Представника позивача про поновлення процесуального строку

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина 2 статті 270 ЦПК України).

З урахуванням наведених положень частини 2 статті 270 ЦПК України, оскільки строк на виконання рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.06.2025 ще не розпочався (з огляду на те, що вказане рішення не набрало законної сили), відсутні будь-які підстави вважати закінченим і строк виконання такого рішення, а тому - Представником позивача не пропущено процесуальний строк для подання заяви про винесення додаткового рішення.

Таким чином, клопотання Представника позивача про поновлення пропущеного строку на подання заяви про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд залишає без розгляду.

Заява Представника про винесення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (частина 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).

Загальним правилом, питання про стягнення витрат на правову допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами) (постанова Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №401/1086/23).

Заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини 8 статті 141 та частини 1 статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Протилежне тлумачення розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України суперечить принципу правової визначеності та посягає на гарантоване державою верховенство права (постанова Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 372/5151/23).

Тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі (постанова Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 757/33206/22).

Законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

У позовній заяві представник Позивача зазначила попередній розрахунок розміру судових витрат, які Позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи 968,96 грн судового збору та 20000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Одночасно із задоволенням позовних вимог Позивача, рішенням від 05.06.2025 у цій справі, судом було здійснено розподіл судових витрат щодо сплати судового збору, які покладені на Відповідача, оскільки на момент ухвалення такого рішення суду - в матеріалах справи були наявні відповідні докази понесення Позивачем таких витрат.

Витрати Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн при ухваленні рішення на Відповідача судом не покладались з мотивів, викладених в мотивувальній частині рішення, оскільки станом на день переходу суду до стадії ухвалення судового рішення (тобто, зокрема, і до закінчення стадії судових дебатів):

(-) Позивачем або його представником на виконання положень частин 2 та 3 статті 137 ЦПК України - не було представлено суду відповідного договору про надання правничої допомоги, відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є необхідною та обов`язковою умовою для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат;

(-) Позивачем або його представником не було заявлено про наявність поважних причин неможливості подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат в порядку, визначеному частиною 1 статті 246 ЦПК України.

Докази витрат на професійну правничу допомогу (копія договору про надання правничної допомоги від 22.03.2024, укладеного між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «Алтекса» та платіжка інструкція №263907580 від 25.03.2025, згідно з якою Позивач сплатив 20000,00 грн Адвокатському об`єднанню «Алтекса» як оплату за договором про надання правничної допомоги від 22.03.2024) - були подані до суду лише разом із заявою Представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат, поданої представником Позивача 10.06.2025 тобто вже після постановлення рішення суду від 05.06.2025.

При цьому, до закінчення судових дебатів у справі Позивач або його представник не подавали заяви про подання вищевказаних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених фактичних обставин, вимог цивільного процесуального законодавства та правових позиції Верховного Суду - заява Представника позивача про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат та стягнення з Відповідача на користь Позивача 20000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з недотриманням Позивачем частини 8 статті 141 ЦПК України, що повністю відповідає сучасній практиці Верховного Суду, яка знаходить своє відображення, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №756/5593/22.

В той же час, суд не може погодитись із доводами Представника позивача про те, що нею була подана заява про подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Так, Представник позивача вказує, що заява про подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду нею була викладена у пункті 2 прохальної частини позовної заяви наступного змісту: «Стягнути судові витрати з Відповідача на користь Позивача у розмірі 20 968,96 грн, докази витрат будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України».

Змістовний аналіз процитованої тези Представника позивача не дозволяє зробити висновок, що така є заявою Представника про подання доказів про розмір судових витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, оскільки частина 8 статті 141 ЦПК України передбачає декілька варіантів подання відповідних доказів, а саме: (1) такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або (2) протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Тому підстав вважати, твердження Представника про те, що «докази витрат будуть подані відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України» є саме заявою про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відсутні.

Посилання Представника позивача на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2024 у справі №372/5151/23 є нерелевантним, оскільки за обставинами названої справи, адвокат в строк, встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК України, заявила про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення постанови апеляційного суду, з огляду на необхідність додаткового часу на письмове виготовлення цих доказів.

Таким чином, обставини справи №372/5151/23 не є тотожними обставинам цієї справи, де представник позивача у строк, встановлений частиною 8 статті 141 ЦПК України, не заявляла про намір подати докази судових витрат після ухвалення рішення суду.

СУДОВЕ РІШЕННЯ

Керуючись статтями 141, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника представника позивача - адвоката Романцової Тетяни Володимирівни, про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення - залишити без розгляду.

Заяву представника позивача - адвоката Романцової Тетяни Володимирівни, від 16.06.2025 про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали 19.06.2025.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Титов А.О.