КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2372/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 361/2862/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Радзівіл А.Г.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Броварської районної державної адміністрації Київської області, старший державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Федяніна Юлія Віталіївна, про стягнення додаткових витрат (аліментів) на утримання дитини та пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням відповідної встановленої законодавством індексації, та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 79 143 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 05 травня 2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області виданий судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі всіх видів доходів до досягнення повноліття. 13 червня 2022 року рішенням Броварського міськрайонного суду шлюб між сторонами був розірваний.

Позивач звертала увагу, що їх син є дитиною з особливими потребами, тому все життя підпорядковане виключно потребам сина, його адаптації до навколишнього середовища та суспільства, оскільки він поки не має можливості самостійно, без сторонньої допомоги жити повноцінним життям як звичайна дитина.

Медичним висновком № 78 від 14.06.2022 року їх сина визнали дитиною-інвалідом віком до 18 років. Він не може самостійно себе обслуговувати ні в побуті, ні в школі. Позивач працює асистентом вчителя в інклюзивному класі в ліцеї № 3 в м. Бровари, в якому навчається їх син та допомагає йому в навчанні.З моменту народження та до сьогоднішнього дня позивач постійно перебуває поряд з сином для надання йому допомоги у повсякденному житті, побуті та школі. Їх син потребує значних додаткових коштів на розвиток, заняття, харчування і у зв`язку з проблемами із здоров`ям, йому постійно необхідна іпотерапія (верхова їзда), займатися плаванням та грою на музичних інструментах.

Крім того, син потребує постійного використання навчально-дидактичного матеріалу для розвитку дрібної моторики рук та психофізіологічних механізмів мовлення, а також дитина страждає на алергію, відтак потребує екологічно чистих без хімічних добавок продуктів харчування.

Відповідач протягом липня-листопада 2022 року у добровільному порядку перераховував на її картковий рахунок грошові кошти, які частково покривали потреби в додаткових витратах на їх сина. Але з грудня 2022 року такі виплати припинилися і на сьогодні її доходи, навіть з урахуванням отриманих аліментів від відповідача, повністю не покривають всі потреби їх сина.

Позивач неодноразово пропонувала відповідачу надати кошти для курсу реабілітації сина, з урахуванням його доходу (сукупний дохід відповідача тільки за квітень-жовтень 2022 року склав 480 000 гривень), але відповідач відмовився, посилаючись на фінансові труднощі і відсутність грошей.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2024 року позов про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та пені за прострочення сплати аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 додаткові витрати на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи із 13 квітня 2023 року із урахуванням відповідної встановленої законодавством індексації.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувсяз апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не врахував платіжні доручення про надання додаткових коштів позивачу, окрім сплати аліментів, які були долучені до матеріалів справи на суму 49 637 грн. 85 коп. за 2022 рік, чим порушив правову позицію постанови Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 про те, що наявність переплати за аліментами може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.

А також звертає увагу на те, що суд першої інстанції в мотивувальній частині ухваленого рішення зазначив «додаткові витрати у випадках викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), тобто фактично зазнані або передбачувані витрати, необхідно визначати у твердій грошовій сумі», з зазначеного вбачається, що суд всупереч власним твердженням в мотивувальній частині рішення необґрунтовано прийшов до висновку викладеному в резолютивній частині про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі всіх видів заробітку, без визначення твердої грошової суми та тим самим порушив висновок постанови Верховного Суду від 13 вересня 2017 року № 6-1489цс17.

Відповідач додатково повідомляє, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина від другого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому суттєве збільшення розміру аліментів впливає на можливість забезпечення належних умов розвитку для обох дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначає, що син у зв`язку з проблемами із здоров`ям потребує значних додаткових коштів на лікування, що не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції. Відповідач в добровільному порядку протягом липня-листопада 2022 року перерахував на рахунок ОСОБА_3 40 000 грн. з призначенням платежу «на заняття з логопедом», це підтверджує його обізнаність про розмір додаткових витрат. За останній час витрати на сина суттєво збільшилися у зв`язку з періодом бурхливого фізіологічного, фізичного, когнітивного та емоційного розвитку.

На спростування доводів відповідача щодо визначення способу сплати додаткових витрат зазначає, що відповідно до приписів ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення», а тому вважає, посилання відповідача на правовий висновок постанови Верховного Суду від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 - некоректним, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом 13 квітня 2023 року про стягнення додаткових витрат на утримання сина, ОСОБА_3 свої вимоги обґрунтовувала тим, що медичним висновком №78 від 14 червня 2022 року спільного сина з ОСОБА_7 визнано дитиною інвалідом віком до 18 років. Син потребує постійно значних додаткових витрат, дитина щотижня відвідує басейн, займається з логопедом та проходить курси масажу, іпотерапії. Двічі на рік потрібно проходити діагностичне обстеження та з урахуванням результатів потребується курс реабілітації, вартістю 53 510 грн. Протягом листопада 2022 року по квітень 2023 року, позивачем було витрачено 12 000 грн. Оскільки у відповідача сукупний дохід за квітень-жовтень 2022 року складає 480 000 грн, але він відмовився від допомоги дитині, то просила стягнути з відповідача частину всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, як додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини, стягнення яких передбачено статтею 185 СК України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до консультаційного висновку неврологічної клініки лікаря К.Яценко від 28.04.2022 року ОСОБА_4 у зв`язку із поставленим діагнозом «віддалені наслідки пост гипоксичної енцефалопатії перинатального періоду; лікворна дисциркуляція; дислалія з елементами дизартрії; гіпоталамічна дизфункція з нейро-судиними порушеннями; атактичний синдром» рекомендовано: оформлення групи інвалідності по місцю проживання; діагностичне обстеження; курс реабілітації.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат колегія суддів не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та нормам матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2022 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

У шлюбі сторіннародився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 242 від 06.03.2013 року.

21 червня 2022 року Броварським міськрайонним судом було видано судовий наказ, згідно якого стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви, тобто з 27 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням відповідної встановленої законодавством індексації.

Із довідки - розрахунку старшого державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Федяніної Ю.В. від 18 січня 2024 року № 11453 щодо нарахованих та сплачених аліментів вбачається, що за період з 27.04.2022 року по 01.01.2023 року, заборгованість станом на 01.01.2023 року - відсутня, також по нарахованим та сплаченим аліментам (відрахування із заробітної плати боржника) за період з 01.01.2023 року по 01.01.2024 року станом на 01.01.2024 року - заборгованість відсутня. (а.с.10-12 том 2).

Згідно з інформацією про суми грошового забезпечення та інших виплат, нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.04.2022 по 31.12.2022 року сума складає 559 589 грн.90 коп.(а.с. 24-25, т. 1).

ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області, актовий запис №586 від 10 серпня 2023 року.

Згідно з медичним висновком № 78 від 14.06.2022 року ОСОБА_4 , 2013 року народження, визнано дитиною з інвалідністю віком до 18 років, захворювання - легка розумова відсталість, висновок дійсний до 14 червня 2024 року ( а.с. 10, т. 1).

Згідно із епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 4834 відділення 11 КНП Клінічна лікарня Психіатрія від 27.05.2022 року № 2064, вбачається, що клінічний діагноз захворювання ОСОБА_4 - легка розумова відсталість, системне недорозвинення мовлення ІІ рівня, дизартрія середнього рівня важкості (а.с. 12, т. 1).

У консультативному висновку спеціаліста № md_3013 від 12.05.2022 року Національної дитячої спеціалізованої лікарні Охматдит МОЗ України вказаний діагноз: алергічний риніт, спричинений пилком рослин в ст. загострення, поліноз з макс до пилку весняних дерев і лугових трав, алергічний ларінготрахеїт, загроза розвитку бронхіальної астми. Також зазначені супутні діагнози: гострий атопічний конюктивіт, атопічний дерматит в стадії ремісії, перехресна сенсібілізація до деяких видів рослинної їжі (РR-10 синдром), але клінічно значимі не всі.

До рекомендацій спеціалістом надані рекомендації окрім терапевтичних препаратів, зазначено ЛФК дихальний комплекс, водолікування, плавання. (а.с. 13 на звороті)

Відповідно до консультаційного висновку неврологічної клініки лікаря Яценко від 28.04.2022 року (а.с. 11) ОСОБА_4 у зв`язку поставленим діагнозом: віддалені наслідки постгипоксичної енцефалопатії перинатального періоду; лікворна дисциркуляція; дислалія з елементами дизартрії; гіпоталамічна дизфункція з нейро-судиними порушеннями; атактичний синдром. Рекомендовано: оформлення групи інвалідності по місцю проживання; діагностичне обстеження; курс реабілітації.

Таким чином, виходячи із захворювань, що наявні у малолітнього сина сторін ОСОБА_4 , 2013 року народження, дитина дійсно потребує додаткових занять для його розвитку, лікування та реабілітації.

ОСОБА_3 як позивач, звертаючись до суду з даним позовом, повинна була довести розмір таких додаткових витрат щомісячно, враховуючи, що вона просить стягнути їх наперед, до досягнення дитиною повноліття, та не у твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку (доходу) відповідача.

На підтвердження витрат понесених на медикаментозне лікування дитини позивачем надано копії доказів, а саме фіскальних чеків : - від 24.11.2022 на суму 337,63 гривень (хлорофіліпт олійн); фіскальний чек від 09.11.2022 на суму 883,30 гривень (Енкард3,5%); - від 08.11.2022 на суму 660,91 гривень (Нейроксон); - від 14.10.2022 на суму 105,00 гривень (Альбумінчик); - від 20.10.2022 на суму 304,53 гривень (СмартОмега Бебілимон С); - від 20.10.2022 на суму 282,29 гривень (Лізак, Нурофен, картка пласт. здоров`я); - від 06.03.2023 на суму 50 400 гривень (рахунок за сплачені товари на сайті mywatershop.ua); - від 25.03.2023 на суму 369,00 гривень (дитяча зубна паста); - від 12.03.2023 на суму 267,16 гривень (Ізофраспрей, Гематоген-натур); - від 20.02.2023 на суму 300,67 гривень (НазонексСинус); - від 19.02.2023 на суму 357,21 гривень (Ангін-гран, Нурофен, Анзибел пастил.); - від 17.02.2023 на суму 302,92 гривень (Сигніцеф краплі очі, фурацелін, гематоген); - від 06.03.2023 на суму 572,86 гривень (Тонзилекс Спрей, Ринт назальний спрей, Бактобліс, гематоген); - від 22.03.2023 на суму 324,34 гривень (Пульмікорт, Ніксар); - від 17.03.2023 на суму 235,65 гривень (Натрію хлорид р-н, Пульмікорт); - від 13.03.2023 на суму 110 гривень (Альбумінчик); - від 10.03.2023 на суму 273,50 гривень (Гексаспрей, Бальзам для губ); - від 04.03.2023 на суму 280,00 гривень ( ОСОБА_4 індивідуальне заняття); - від 12.03.2023 на суму 261,11 гривень (Морська вода); - від 05.04.2023 на суму 236,00 гривень (Гексаспрей Аерозол); - від 06.04.2023 на суму 540,99 гривень (Пульмікорт, Аскорил, Евкалор).

Крім того на підтвердження понесених витрат на інші потреби надані копії доказів, а саме: квитанція без найменування платника та одержувача від 28.08.2023 року на суму 990 грн.; квитанція без найменування платника та одержувача від 08.08.2023 року на суму 650 грн.; фіскальний чек від 24.06.2023 року на суму 203 грн.-стрижка волосся; фіскальний чек від 21.07.2023 року на суму 203 грн.-стрижка волосся; товарний чек на суму 1400 грн.-спортивний костюм; товарний чек на суму 760 грн.- шорти джинсові; квиток від 10.08.2023 року на суму 200 грн. - відвідування цирку; видаткова накладна від 06.08.2023 року на суму 1018 грн.-рюкзак, кросівки дитячі; фіскальний чек на суму 350 грн.-гетри РUМА ; фіскальний чек на суму 144 грн-пральний порошок; фіскальний чек на суму 300,24 грн.-канцелярські приладдя; фіскальний чек на суму 102 грн.-яблучне пюре; фіскальний чек на суму 89 грн.- нижня білизна; фіскальний чек на суму 1200 грн.-дитяча форма; накладна від 15.05.2023 року на суму 590 грн.-футболка, шорти; фіскальний чек від 25.07.2023 року-нижня білизна; товарний чек від 11.04.2023 року на суму 1590 грн-босоніжки 40 розмір; фіскальний чек на суму 305,20 грн.-яблучне пюре та інші (а.с.194-212).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) Верховний Суд зазначив , що доказами, які підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які підтверджують, зокрема, витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Наведені висновки щодо застосування статті 185 СК України підлягають врахуванню у кожній справі про стягнення додаткових витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про доведення позивачем позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі частини усіх видів заробітку відповідача на період до 06.02.2031 року.

Так, враховуючи, що позивач заявила до стягнення додаткових витрат, розмір яких вона визначила у частці - від усіх видів заробітку відповідача, позивач повинна була надати суду докази тих обставин, що вона щомісячно, крім поточних витрат на утримання дитини, несе додаткові витрати у зв`язку із захворюванням сина, розмір яких становить 1/2 частину від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, виходячи з того, що такі витрати мають бути поділені порівну між батьками.

Разом з тим, як вбачається матеріалів справи, позивачем у позовній заяві належним чином не було наведено розрахунку та не надано відповідних доказів, з яких витрат та яка саме грошова сума щомісячно становить розмір додаткових витрат, пов`язаних із хворобою ОСОБА_4 , яка є необхідною щомісячно на період до 06 лютого 2031 року, при тому що висновок про інвалідність ОСОБА_4 дійсний до 14 червня 2024 року.

Як вбачається з довідки- розрахунку нарахованих та сплачених аліментів, виконаної старшим державним виконавцем Федяніною Ю. ( а.с. 10, т. 2), розмір отриманої відповідачем заробітної плати за період січень - березень 2023 року, тобто перед зверненням позивача до суду з цим позовом, становив 100 498 грн. 17 коп., тобто розмір його середньомісячної заробітної плати у 2023 році становив 33 499 грн. 49 коп., а середньомісячний розмір частини від суми заробітної плати відповідача становить - 8374 грн. 84 коп.

Разом з тим, на підтвердження розміру додаткових витрат на утримання дитини у зв`язку з хворобою позивач надала фіскальні чеки, відповідно до яких розмір понесених витрат на медичні препарати становить : у жовтні 2022 року - 691 грн. 82 коп., у листопаді 2022 року - 2146 грн. 94 коп., у грудні 2022 року - 1242 грн. 64 коп.; у лютому 2023 року - 1270 грн. 80 коп., у березні 2023 року - 2548 грн. 62 коп., у квітні 2023 року - 777 грн. 19 коп.

При цьому слід зауважити, що придбання не всіх препаратів та гігієнічних засобів (наприклад, гематоген, вітаміни, зубна паста), чеки про придбання яких були надані позивачем, можливо віднести до додаткових витрат, визначених ст. 185 СК України, оскільки вказані товари належать до повсякденних, необхідних для розвитку кожної дитини, придбання яких охоплюється аліментними платежами.

Таким чином, вищевказаний розмір понесених витрат на придбання медичних препаратів ( від 691 грн. до 2548 грн. на місяць ) не свідчить про те, що позивач витрачає щомісяця однакову суму коштів, що давало б підстави визначити частку від заробітку відповідача, що підлягає стягненню на майбутнє, тоді як позовних вимог про стягнення вже понесених додаткових витрат у конкретно визначеній твердій грошовій сумі позивач не заявляла.

При цьому відповідно до наявних у матеріалах справи платіжних квитанцій, відповідачем сплачено за період з квітня по жовтень 2022 року додатково, крім аліментів, суму в загальному розмірі 49 637 грн. 85 коп. ( а.с. 115- 119, т. 1), тоді як загальна сума витрат, відповідно до наданих позивачем квитанцій на медичні препарати за період з жовтня 2022 року по квітень 2023 року становить 7527 грн. 07 коп.

Крім того, позивач визнала, і в матеріалах справи наявні квитанції, що на заняття з логопедом відповідачем перераховувались кошти позивачу, а саме: у липні 2022 року - 6500 грн., у серпні 2022 року - 11500 грн., у вересні 2022 року - 9150 грн., у жовтні 2022 року - 8500 грн., у листопаді 2022 року - 4500 грн.

Надані позивачем фіскальні та товарні чеки за стрижку волосся, придбання одягу (спортивного костюму, шортів, нижньої білизни), взуття ( босоніжок, кросівок) не є підтвердженням розміру додаткових витрат, пов`язаних із вищевказаною хворобою дитини, оскільки такі витрати належать до поточних витрат, необхідних для забезпечення життєдіяльності дитини, і охоплюються сумою аліментів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зазначенні витрати не увійшли до суми сплачених відповідачем за рішенням суду аліментів на утримання дитини.

Посилання у позовній заяві на ті обставини, що у зв`язку із наявним захворюванням син ОСОБА_4 щотижня відвідує басейн, займається з логопедом та проходить курси масажу, у даному випадку не може бути прийнято до уваги як підстава для визначення розміру додаткових витрат - 1/4 від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача, оскільки позивачем у позовній заяві не було зазначено розміру таких витрат як за одне заняття, так і розміру щомісячних витрат на відвідування басейну, логопеда, масажиста. При цьому позивачем не надано доказів, що курси масажу рекомендовані лікарями дитині щомісяця та в однаковому обсязі до досягнення повноліття.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечував обставину щодо необхідності додаткових витрат на заняття в басейні, оскільки такі не викликані особливими обставинами, а відносяться до загального розвитку дитини.

У консультативному висновку спеціаліста № md_3013 від 12.05.2022 року Національної дитячої спеціалізованої лікарні Охматдит МОЗ України спеціалістом надані рекомендації, окрім терапевтичних препаратів, зазначено ЛФК дихальний комплекс, водолікування, плавання (а.с. 13, т. 1, на звороті).

Проте позивачем не надано до позовної заяви доказів щодо періодичності, з якою рекомендовано проводити заняття плаванням, та доказів дійсного розміру таких витрат, як одноразових, так і щомісячно.

Пояснення позивача в судовому засіданні апеляційного суду 18.12.2024 року про те, що орієнтовна сума додаткових витрат ( на заняття в музичній школі, з логопедом, в басейні, іншими оздоровчими заняттями) становить 14 800 грн. в місяць, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у позовній заяві такого розрахунку позивачем наведено не було, доказів на підтвердження розміру зазначених додаткових витрат позивачем до суду першої інстанції також не було надано, і судом першої інстанції такий розрахунок як підстава для визначення розміру щомісячних додаткових витрат не розглядався.

Наявність у матеріалах справи доказів, які вказують на необхідність понесення додаткових витрат у твердій грошовій сумі (зокрема, рахунок на оплату № 46 від 12 квітня 2023 року ПП «Ітака Мед» щодо проведення дитині консультацій лікарів та ряду процедур на загальну суму 53 510 грн.) у даному випадку також не може бути підставою для задоволення позовних вимог, заявлених на майбутнє, у розмірі частини від заробітку відповідача, оскільки позивачем не надано доказів, чи є зазначене обстеження одноразовим, чи періодичним, якщо періодичним - то доказів необхідності його проведення з встановленою періодичністю, тоді як вимог про стягнення понесених додаткових витрат у твердій грошовій сумі позивач не заявляла.

Клопотання про приєднання до матеріалів справи ряду доказів, що підтверджують розмір додаткових витрат позивача на утримання та лікування дитини, в тому числі за період після ухвалення оскаржуваного рішення, тобто після 05 квітня 2024 року, апеляційним судом було відхилено, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 367 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц , від 23 жовтня 2024 року у справі № 638/5035/22 зазначено, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів».

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що надані позивачем докази не підтверджують заявленого нею розміру додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних із хворобою ОСОБА_4 , 2013 року народження, - 1/4 від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття, висновки суду першої інстанції не відповідають наявним у матеріалах справи доказам, позовні вимоги є недоведеними, а тому колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відповідача про те, що належного документального підтвердження видатків, які вимагають періодичних платежів, співмірних із частиною заробітку ( доходу) відповідача, наперед, до досягнення дитиною повноліття, позивачем не надано.

Також колегія суддів звертає увагу на безпідставність заявлених вимог щодо проведення індексації до встановленого розміру додаткових витрат - від всіх видів заробітку, оскільки індексація може бути проведена лише щодо виплат, встановлених у твердій грошовій сумі ( ч. 2 ст. 184 СК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку відповідача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2024 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі частини всіх видів заробітку та ухвалити в цій частині нове судове рішення:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.