Дата документу 11.06.2025 Справа № 2-243/11
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-243/11 Пр. № 22-ц/807/1038/25Головуючий у 1-й інстанції: Кіяшко В.О. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі за заявою ОСОБА_1 , cтягувачі: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» (надалі - Банк), ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (надалі ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП»), третя особа: ВІДДІЛ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеною заявою (а.с.1-6), в якому просила суд визнати виконавчий лист № 2-243/11, виданий 03.01.2012 року Приазовським районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованості у розмірі 1121277, 04 грн. таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст. 432 ЦПК України у зв`язку з неможливістю виконання зобов`язання згідно ст. 607 ЦК України.

В обґрунтування своєї заяви сторона боржника зазначала, що заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2011 року у справі № 2-243/2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №ОД14/02/2008/840-К/6 від 04 лютого 2008 року в сумі 1121277,04 грн. Рішення суду набрало законної сили 21.10.2011 року. Рішення суду було звернуто до примусового виконання у 2012 році та наразі перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 35197058. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 18.02.2021 року у справі 325/126/21 змінено стягувача з ПАТ КБ «НАДРА» на ТОВ «ФК «ДДНІПРОФІНАНСГРУП». Підставою для заміни стягувача з ПАТ КБ «НАДРА» на правонаступника ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у справі № 2-243/2011 став договір купівлі - продажу майнових прав від 21.07.2020 року, за яким ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками за кредитним договором № ОД14/02/2008/840-К/6 від 04.02.2008 року. Так, згідно п. 1 договору № CL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів , зазначених у Додатках №№ 1-6 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників бо інших осіб, до яких перейшли обв`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами поруки, іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатках №№ 1-6 до цього Договору, надалі з текстом «Основні договори» , надалі та текстом Право вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до додатку №1 до договору №GL48N718070 _ I_4 про відступлення прав вимоги, який укладений 21 липня 2020 року, передано право вимоги за кредитним договором - ОД14/02/2008/840-К/6 , позичальник ОСОБА_3 , дата отримання кредиту 04.02.2008, ПІБ поручителів згідно договорів забезпечення ОСОБА_4 , застава застава облігацій іменних. Тобто, вимоги до ОСОБА_1 не перейшли до нового кредитора. Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справ № 325/126/21 скасовано ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 у цій справі в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження стосовно ОСОБА_1 , в задоволенні заяви ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження в частині вимог до ОСОБА_1 відмовлено. Відтак, на сьогодні ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не є стягувачем за виконавчим провадженням № 35197058, ним є первісний кредитор ПАТ КБ «НАДРА» (). Проте, ПАТ КБ «НАДРА» не може бути стягувачем за вищевказаним виконавчим провадженням, так як вимоги за кредитним договором № ОД14/02/2008/840-К/6 від 04.02.2008 року (де основний боржник ОСОБА_3 ) передано новому кредитору ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 21.07.2020 року, а також згідно відомостей Національного Банку України за посиланням https://bank.gov.ua/ua/supervision/institutions/20025456, 04.06.2015 року відкликано банківську ліцензію ПАТ КБ «Надра» код ().

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2025 року (а.с.72-77) в задоволенні вищезазначеної заяви сторони боржника у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника Ткаченко О.С. у своїй апеляційній скарзі (а.с.87-98) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити її заяву у повному обсязі.

В автоматизованому порядку 16.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (а.с.99). Ухвалою апеляційного суду від 17.04.2025 року (а.с.100) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 06.05.2025 року (а.с.103). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (а.с.104), які було усунуто 08.05.2025 року (а.с.107-113). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13.05.2025 року (а.с.114), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.115), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Учасники провадження не скористалися своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу скаржника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 11.06.2025 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с.144-145).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.129-133) всі учасники цієї справи не з`явилась, окрім представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко О.С. (а.с.94), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко О.С. (а.с.94).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Ткаченко О.С., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у цій справі у задоволенні вищезазначеної заяви боржника про визнання вищезазначеного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, керувався ст. 432 ЦПК України та виходив з того, що виконавчий лист виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом та, окрім того, обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції по суті такою, що є правильною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 10 жовтня 2011 року у справі № 2-243/2011 стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредитному договору № ОД14/02/2008/840-К/6 від 04 лютого 2008 року в сумі 1121277,04 грн. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили 21.10.2011 року.

Рішення суду першої інстанції перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 35197058 (а.с.17-18).

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 18.02.2021 року у справі 325/126/21 змінено стягувача з Банку на ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП». Підставою для заміни стягувача з Банку на правонаступника ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у справі № 2-243/2011 став договір купівлі - продажу майнових прав від 21.07.2020 року, за яким ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками за кредитним договором № ОД14/02/2008/840-К/6 від 04.02.2008 року

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 325/126/21 скасовано ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2021 в задоволенні заяви ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про заміну сторони виконавчого провадження в частині вимог до ОСОБА_1 відмовлено (апеляційний суд зробив витяг постанови апеляційного суду з програми «Д3 Запорізького апеляційного суду» в порядку ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони боржника - а.с.134-143). (а.с.134-143).

Згідно п. 1 договору № CL48N718070_I_4 про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року (а.с.11-16), за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів , зазначених у Додатках №№ 1-6 до цього Договору , надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників бо інших осіб, до яких перейшли обв`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту, договорами поруки , іпотечними договорами, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатках №№ 1-6 до цього Договору, надалі з текстом «Основні договори» , надалі та текстом Право вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до додатку №1 до договору №GL48N718070 _ I_4 про відступлення прав вимоги, який укладений 21 липня 2020 року, передано право вимоги за кредитним договором - ОД14/02/2008/840-К/6, позичальник ОСОБА_3 , дата отримання кредиту 04.02.2008, ПІБ поручителів згідно договорів забезпечення ОСОБА_4 , застава застава облігацій іменних. Тобто, вимоги до ОСОБА_1 не перейшли до нового кредитора.

Відтак, на сьогодні ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не є стягувачем за виконавчим провадженням № 35197058, ним є первісний кредитор - Банк ().

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Згідно відомостей Національного Банку України за посиланням https://bank.gov.ua/ua/supervision/institutions/20025456, 04.06.2015 року відкликано банківську ліцензію Банку код (). В Єдиному реєстрі юридичних осіб відсутні відомості про правонаступника Банку.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Разом із цим, судом першої інстанції також правильно встановлено, що відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є такими, що не спростовують правильного висновку суду першої інстанції у цій справі а лише відображають позицію боржника, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, пов`язаного з виконанням рішення (у цій справі - це питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню), можуть бути підставою для скасування судового рішення у вигляді ухвали. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті питання, пов`язаного з виконанням судового рішення.

Крім того, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не позбавлено права у подальшому повторно подавати заяву про заміну Банку його правонаступником за вищезазначеним виконавчим листом відносно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з наданням пакету документів із додатковими доказами на підтвердження останнього.

Також, в разі припинення Банку, як стягувача без правонаступників у виконавчому провадженні, відповідний виконавець не позбавлений права вирішувати питання про закінчення останнього в порядку ст. 38 ч. 1 п. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» тощо.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови боржнику у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, остання не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 7, 12-13, 141, 353, 367, 369 ч. 2, 371-372, 374-375, 381-384, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 20.06.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Онищенко Е.А.Поляков О.З.