Провадження № 22-ц/801/21/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 рокуСправа № 127/14578/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського Владислава Івановича, за участю стягувача ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником - адвокатом Волинцем Володимиром Володимировичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області, постановлену у цій справі 27 лютого 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Шаміною Ю.А., дата складення повного судового рішення 04 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського В.І (далі державного виконавця), за участю стягувача ОСОБА_2 .

Скаргу мотивовано тим, що 04.07.2023 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі № 127/14578/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено, усунуто ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1488,60 грн.

На виконання даної постанови 26.07.2023 року було видано виконавчий лист № 127/14578/22 на підставі якого 28.07.2023 року було відкрито виконавче провадження. Докази направлення рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах провадження відсутні, тому скаржник вважає, що такий лист не надсилався, що підтверджує повну необізнаність його про відкриття виконавчого провадження. Скаржник зазначив, що боржник має бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець повинен не лише направляти боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання ним копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. Вказує, що про наявність виконавчого провадження він дізнався з врученого йому під розпис 14.08.2023 року «Виклику» в якому зазначено, що в проваджені Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 72372118 від 28.07.2023 року з примусового виконання (не вказано чого), а далі виконавчий лист № 123/14578/22, виданий 26.07.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області, при цьому державний виконавець всупереч вимогам ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанови не надавав і всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» права та обов`язки сторонам виконавчого провадження не роз`яснював.

14.08.2023 року державний виконавець зробив перевірку виконання немайнової частини рішення та під розпис вручив ОСОБА_1 «Виклик державного виконавця» за виконавчим провадженням № 72372118, який не містив реєстраційних даних та, погрожуючи кримінальним провадженням, зобов?язав його з?явитись 18.08.2023 року о десятій годині в 604 кабінет за адресою АДРЕСА_2 , при цьому надати документи та довідки відповідно до переліку зазначеному у «Виклику».

Оскільки виклик містив посилання на виконавчий документ № 127/14578/22, виданий 26.07.2022 року, тобто з невірно вказаною датою та вимогами, що не стосуються виконавчих дій при виконанні немайнової вимоги, тому 16.08.2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Волинець В.В. подав скаргу на дії державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

16.08.2023 року адвокат Волинець В.В. надіслав на електронну адресу виконавчої служби копію скарги та отримав підтвердження про прочитання. 17.08.2023 року поштовим відправленням №343 були відправлені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 72372118 - немайнового характеру (виселення) та № 72372289 - майнового (стягнення судового збору).

На конверті вказані номера супровідних листів № 57608 від 28.07.2023 року до ВП № 72372118 та № 57620 від 28.07.2023 року до ВП №72372289.

Відповідно до наданих письмових доказів поштове відправлення № 343 з зазначеними номерами супровідних листів № 57608 та № 57620 було відправлено 17.08.2023 року та отримано заявником 22.08.2023 року.

Отже, доказово постанови про відкриття виконавчих проваджень № 72372118 та № 72372289 були вперше направлені ОСОБА_1 17.08.2023 року, тобто майже через місяць після відкриття виконавчих проваджень та отримані 22.08.2023 року.

Заявник вказав, що 18.08.2023 року, продовжуючи натхненно усувати помилки зроблені в матеріалах виконавчого провадження № 72372118, виконавець Макушинський В.I. виніс постанову про зміну, доповнення реєстраційних даних, що була направлена поштовим відправленням № 428 21.08.2023 року з супровідним листом № 61396 від 18.08.2023 року.

Разом з тим, 18.08.2023 року, користуючись відсутністю ОСОБА_1 , який відповідно до вимоги державного виконавця був викликаний до ДВС, стягувач ОСОБА_2 закрив вхідні двері і більше не впустив ОСОБА_1 до квартири.

У зв?язку з тим, що під час з`ясування обставин виселення стягувач ОСОБА_2 заявив, що відбулось виконання рішення суду, то 21.08.2023 року адвокат Волинець В.В. електронною поштою надіслав адвокатський запит до виконавчої служби. 22.08.2023 року державний виконавець Макушинський В.I. вніс до АСВП, сфальшований, на думку заявника, Акт державного виконавця від 17.08.2023 року про так зване «самостійне виконання рішення суду» та постанову про закінчення виконавчого провадження.

При цьому, 01.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами ВП № 72372118, де йому стало відомо про акт державного виконавця від 17.08.2023 року, за яким він нібито добровільно виконав рішення суду, а також про постанову, винесену державним виконавцем від 22.08.2023 року про закінчення виконавчого провадження.

Також заявник вказав, що про спосіб, процедуру та підстави проведення виконавчих дій та складення акту державного виконавця від 17.08.2023 року про добровільне виселення ОСОБА_1 з квартири боржнику стало відомо 01.11.2023 року.

06.09.2023 року ухвалою Касаційного цивільного суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року та зупинено дію вказаної постанови в частині виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Отже, заявник вважає, що дії Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі державного виконавця Макушинського В.І. призвели до грубого порушення прав ОСОБА_1 , що в свою чергу призвело до моральних психологічних страждань ОСОБА_1 , фізичного насилля шляхом недопуску його до користування майном, фінансових втрат, які поніс заявник у зв`язку з незаконним заволодінням його рухомим майном, а також створив умови за яких стягувач ОСОБА_2 незаконно заволодів рухомим майном ОСОБА_1 , що знаходилось в квартирі, а саме: Холодильник двокамерний «Samsung» з продуктами, Пральна машина «Samsung», ОСОБА_3 з одягом, Гроші 2700 доларів США, що були отримані після продажу автівки, Диван та постільна білизна, Тумба з посудом: каструлі, сковорідки, миски, тарілки, чашки, стакани, ложки, виделки, ножі і т.д., Телевізор «Samsung» з приставкою «Т2», Мікрохвильова піч LG, Дві прикроватні тумбочки, комод з білизною, рушниками, особистими речами, ліки, мазі, каплі, пігулки, спиртне: коньяк 0,5 л, горілка перцева 1 л, горілка 1 л, шампанське 1 бут., спирт 0,5 л, глюкометер в комплекті, фумігатор від комарів в комплекті, кухонний міксер, пилосмок «Samsung» - 2 кВт, праска, дошка для прасування, продукти: крупи, макарони, люстра з вентилятором, вентилятор напольний, томатний сік 8x1л, килим, палас, журнальний стіл, настільна лампа, парасолька, набір для гоління.

За таких обставин, заявник просив суд:

-визнати протиправними дії Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Макушинського В.І. щодо інформування сторін про відкриття виконавчого провадження № 72372118 від 28.07.2023 року та проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 123/14578/22, виданим 26.07.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області;

-визнати недійсним та скасувати Акт державного виконавця від 17.08.2023 року про добровільне виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати головного державного виконавця Макушинського В.І. Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 шляхом поновлення доступу до приміщення;

-зобов`язати зацікавлену особу ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , у спосіб визначений рішенням Вінницького міського суду по справі № 127/20159/13-ц від 15.01.2014 року;

-зобов`язати головного державного виконавця Макушинського В.І. та зацікавлену особу ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 рухоме майно, що йому належало та, станом на 18.08.2023 року, знаходилось в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до переліку зазначеному в скарзі.

27.02.2024 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Макушинського В.І. щодо інформування сторін про відкриття виконавчого провадження № 72372118 від 28.07.2023 року та проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 123/14578/22, виданим 26.07.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області закрито. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Волинця В.В., подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить ухвалу скасувати та задовольнити вимоги його скарги у частині визнання протиправними дій Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Макушинського В.І. щодо інформування сторін про відкриття виконавчого провадження № 72372118 від 28.07.2023 року та проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 123/14578/22, виданим 26.07.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області та визнання недійсним та скасування Акту державного виконавця від 17.08.2023 року про добровільне виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що посилання суду першої інстанції на висновки суду, які зроблені в ухвалі від 02.11.2023 року у цій справі при розгляді скарги за виконавчим провадженням № 72372289 від 28.07.2023 року щодо належного надсилання постанов, а саме, що вказані постанови були надіслані боржнику 28.07.2023 року на адресу, вказану у виконавчому листі, що підтверджується супровідними листами та матеріалами виконавчого провадження № 72372289, то вони категорично суперечать законодавству.

При цьому, скаржник наголошує, що при примусовому виконанні постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року по справі №127/14578/22 головний державний виконавець Макушинський В.І., при проведені виконавчих дій за виконавчим провадженням № 72372118 від 28.07.2023 року, нехтуючи дотриманням законності при виконанні службових обов?язків, грубо порушуючи законодавство, сфальшував Акт державного виконавця від 17.08.2023 року.

Скаржник зазначає, що фактично Акт державного виконавця про так зване «самостійне виконання рішення суду» оформлений 17.08.2023 року, а постанови про відкриття виконавчого провадження були отримані ОСОБА_1 лише 21.08.2023 року.

Також скаржник наголошує, що, не маючи дозволу на вхід до приміщення боржника, державний виконавець зробив огляд його приміщення без участі сторони виконавчого провадження, а швидше за все не робив, але написав про це. ???

Крім того, всупереч процедурі, виконавець сприяв незаконному виселенню боржника та підробив акт державного виконавця що призвело до порушення прав боржника, незаконній втраті рухомого майна боржника та користування житловим приміщенням, а також нанесенню непоправної шкоди фізичному та ментальному здоров?ю ОСОБА_1 .

Скаржник також вважає, що такі дії державного виконавця призвели до грубого порушення його прав, оскільки 06.09.2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та зупинено дію постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року в частині виселення ОСОБА_1 .

На адресу апеляційного суду від державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В заперечення проти апеляційної скарги, державний виконавець зазначив, що постанова головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського В.І. від 22.08.2023 року, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/14578/22, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 26.07.2023 року, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення, відповідно до Акту державного виконавця від 17.08.2023 року, станом на 27.05.2025 року жодного разу не оскаржувалась боржником, а відтак це свідчить про те, що боржник згідний із фактичним виконанням судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, ухвала суду в частині вимог скарги ОСОБА_1 щодо зобов`язання головного державного виконавця Макушинського В.І. усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_1 шляхом поновлення доступу до приміщення; зобов`язання зацікавленої особи ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 у спосіб, визначений рішенням Вінницького міського суду по справі № 127/20159/13-ц від 15.01.2014 року; зобов`язання головного державного виконавця Макушинського В.І. та зацікавлену особу ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 рухоме майно, що йому належало та, станом на 18.08.2023 року, знаходилось в квартирі АДРЕСА_1 відповідно до переліку зазначеному в скарзі, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

В ході розгляду справи встановлено, що 04.07.2023 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі № 127/14578/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено, усунуто ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні ним права власності, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 1488,60 грн.

26.07.2023 року, на виконання вказаного вище судового рішення, Вінницьким міським судом Вінницької області було видано два виконавчі листи № 127/14578/22.

28.07.2023 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72372289 з примусового виконання виконавчого листа № 127/14578/22 про стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1488,60 грн. Вказаною постановою також зобов`язано боржника, протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Також 28.07.2023 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72372118 з примусового виконання виконавчого листа № 127/14578/22 про усунення ОСОБА_2 перешкод у здійсненні ним права власності, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

22.08.2023 року постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського В.І. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/14578/22, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 26.07.2023 року, закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення, відповідно до Акту державного виконавця від 17.08.2023 року (а.с. 13).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що 02.11.2023 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у цій справі, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.01.2024 року, судом відмовлено у визнанні протиправними дій Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Макушинського В.І. щодо інформування сторін про відкриття виконавчого провадження № 72372118 від 28.07.2023 року та проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 123/14578/22, виданим 26.07.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області, з тих самих підстав, що і в цій справі, вказане рішення суду набрало законної сили, є чинним, а тому суд вважав за необхідне закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 в цій частині.

Крім того, щодо вимог скарги про визнання недійсним та скасування Акту державного виконавця від 17.08.2023 року про добровільне виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 , суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується те, що ухвала Касаційного цивільного суду про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року, якою було зупинено дію постанови апеляційного суду в частині виселення ОСОБА_1 , постановлена 06.09.2023 року, водночас оскаржуваний Акт державний виконавець склав 17.08.2023 року, тобто до постановлення ухвали Касаційним цивільним судом про зупинення виконання рішення суду, а тому державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до діючого законодавства.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На підставі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положеннями ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Таким чином, предметом оскарження можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Судом встановлено, що у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду у дані справі (провадження 4-с/127/83/23) із скаргою на дії головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинського В.І., в якій, з поміж іншого, просив визнати протиправними дії Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі головного виконавця Макушинського В.І. щодо інформування сторін про відкриття виконавчого провадження № 72372289 від 28.07.2023 року та проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 123/14578/22, виданим 26.07.2022 року Вінницьким міським судом Вінницької області в частині звернення стягнення на пенсію.

За результатами розгляду зазначеної скарги, 02.11.2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу, залишену без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.01.2024 року, якою у задоволенні такої скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Мотивуючи вказану ухвалу, суд першої інстанції, зокрема, послався на те, що матеріали виконавчого провадження, надані для огляду в судовому засіданні, містять докази направлення двох постанов про відкриття виконавчих проваджень ВП № 72372289 та ВП № 72372118 одним рекомендованим поштовим відправленням, що не суперечить чинному законодавству.

Крім того, про зміст постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року боржнику було відомо, про що він зазначив в судовому засіданні, а тому останній розумів свій обов`язок щодо виконання рішення суду.

Таким чином, твердження боржника про ненадіслання йому постанов про відкриття виконавчого провадження спростовується матеріалами справи.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Враховуючи наявність судового рішення, яке набрало законної сили, за результатом розгляду скарги ОСОБА_1 в частині вимог, ідентичних до тих, які заявлені у даному випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із п. 8 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція), акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Відповідно до пункту 10 розділу ІХ Інструкції, у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як визначено п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема прийняттю постанови про закінчення виконавчого провадження передує складання акту про виконання боржником рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.08.2023 року державним виконавцем Макушинським В.І. складено акт державного виконавця, яким встановлено, що при перевірці виконання рішення суду, а саме щодо виселення ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 відсутній, також зі слів стягувача боржник виселився.

Вказаний акт державного виконавця підписаний державним виконавцем та стягувачем у виконавчому провадженні № 72372289 (позивачем у справі).

За таких умов, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Акт державного виконавця від 17.08.2023 року складено відповідно до вимог Інструкції, тому доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності дій, вчинених державним виконавцем у процедурі виконання судового рішення.

При цьому, посилання скаржника на те, що державний виконавець сфальшував вказаний акт належним чином не підтверджено.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що дії державного виконавця призвели до грубого порушення його прав, оскільки 06.09.2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та зупинено дію постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року в частині виселення ОСОБА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Акт державного виконавця від 17.08.2023 року та вказана вище постанова про закриття виконавчих проваджень від 22.08.2023 року, були складені та прийняті до постановлення ухвали Верховним Судом про зупинення виконання постанови суду апеляційної інстанції, що також було вірно вказано судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що міським судом не встановлено порушення державним виконавцем законодавства під час примусового виконання виконавчого листа № 127/14578/22, виданого 26.07.2023 року, на підставі постанови Вінницького апеляційного суду від 04.07.2023 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі в частині вимог скарги ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні скарги в іншій частині.

Водночас, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду і не вказують на незаконність оскаржуваної ухвали, що було б підставою для скасування чи зміни цієї ухвали, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником - адвокатом Волинцем Володимиром Володимировичем, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк