Провадження № 2/466/295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря Якубів І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування, -

встановив:

29 грудня 2023 року представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» за довіреністю Коцелко Ю.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період 01.01.2019р. по 31.01.2021р. в сумі 11 233,58 грн. та судовий збір 2684,00 грн. та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а отже користуються послугами центрального опалення, які надає ЛМКП" Львівтеплоенерго", відтак несуть солідарний обов`язок з оплати за них нарівні з іншими зареєстрованими мешканцями квартири. Окрім того, за вказаною адресою зареєстровані та проживають неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати.

Проте, всупереч ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та чинних договорів відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо оплати за отримані послуги з централізованого опалення, хоча послугами користувалися та від них не відмовлялися.

Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через небажання відповідачів здійснювати оплату за надані послуги, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2023 матеріали справи передано для розгляду судді Свірідовій В.В. (а.с.14).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.(а.с.18).

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.25-26)

В обґрунтування відзиву зіслався на те, що розрахунки (розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами) за спожиту теплову енергію проводився не у відповідності до закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Невідповідність даних розрахунків призвела до розрахунків опалення місць загального користування. Окрім того, зазначає, що дана квартира офіційно відключена від ЛМКП «Львівтеплоенерго» та їхні послуги не надаються. Окрім того, заззначає, що позивачем пропущений строк позовної давності. У позові просить відмовити та зобов`язати позивача здійснити перерахунок у відповідності до закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (а.с.25-26).

13.03.2025 на адресу суду від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Трофимчук О. надійшла відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні автономні системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Плата за опалення місць загального користування це не додаткова сума до оплати, а частина теплової енергії, спожита будинком за показами загально прибудинкового приладу обліку теплової енергії, яка розподіляється між усіма квартирами житлового будинку, в тому числі квартирами з індивідуальним опаленням, оскільки всі квартири зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утримання будинку. (а.с.62-70) та додаткові пояснення від 07.05.2025 року , просить завершувати розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити повністю. (а.с.143-146).

Представник відповідачів належним чином про час та місце розгляду справи був судом повідомлений , не заперечував щодо завершення розгляду справи у його відсутність, та врахувати при ухваленні рішення пояснення та відзиви відповідачів,у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

В судове засідання учсники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час та дату розгляу справи, що стверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе завершити розгляд справи у відсутності представників сторні без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_2 (витяг про державну реєстрацію прав №14439689 від 02.04.2012), що підтверджується довідкою про склад сім`ї і прописки №63 від 16.06.2025р.

Окрім того, в даній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_2 , неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а отже користуються послугами центрального опалення, які надає ЛМКП" Львівтеплоенерго", відтак несуть солідарний обов`язок з оплати за них нарівні з іншими зареєстрованими мешканцями квартири.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно наданих представником позивача відомостей про нарахування та оплату послуг постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 по 31.01.2021 у відповідачів перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» рахується заборгованість в сумі 11 233,58грн.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Цивільним кодексом України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630 та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Законом «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

09 листопада 2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про житлово-комунальні послуги», за яким виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну організацію, у даному випадку Львівське міське комунальне підприємства «Львівтеплоенерго»).

Відповідно до ч. 1ст.6 цього ж Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання», Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Відповідно до пункту 8 правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ч.1 ст. 9 Цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до вимог ст. 68 та ч.1 ст. 162 ЖК України наймач і власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію, електроенергію та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і гарячу воду, у разі відмови споживачів оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води відповідає вимогам ст. 634 ЦК України та з 1 липня 2014 року вважається укладеним між: Львівським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у м. Львові для населення згідно норм Закону України «Про житло-комунальні послуги» та споживачем.

Відповідно до п. 3.1 Договору приєднання розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. А згідно з п. 4.2 Договору приєднання споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк.

Додатково слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.

Відповідно до п. 2.1 Договору приєднання, тарифи на послуги встановлюються уповноваженим органом на момент надання таких послуг, тобто Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Так, постановою НКРЕКП від 10.12.2018 № 1755 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ЛМКП «Львівтеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг» установлені тарифи, за якими Відповідач зобов`язаний оплачувати надану йому послугу.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, оскільки вони фактично ними користувалися.

Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати.

Позивачем здійснюється нарахування відповідачам вартості послуг за опалення місць загального користування.

Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.

Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

До допоміжних приміщень багатоквартирного будинку належать приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців: колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення.

Зокрема, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Правовідносини, що виникають між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика № 359), якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Згідно Правил №630 споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики (п.28 Правил № 630).

Загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою:кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування; утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі.

При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника (згідно з пунктом 2.1.4 Методики № 359).

Також відповідно до розділу шостого «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби України» КТМ 204 Україна 244-94, затвердженого Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Однак, в порушення вказаних норм Закону та чинних договорів, відповідачі не виконали належним чином свого зобов`язання щодо оплати за отримані послуги з централізованого опалення, хоча послугами користувалися та від них не відмовлялися.

Таким чином у відповідачів виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в сумі 11 233,58грн.

Стаття 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов`язання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені ст. 625 ЦК України.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №63 від 16.06.2025 власником квартири АДРЕСА_2 являється ОСОБА_1 (витяг про державну реєстрацію прав №14439689 від 02.04.2012), в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , та неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що між відповідачами та позивачем існують фактичні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме: виконавець надав послуги відповідачам, а останні такими послугами користувались, не відмовились від них, проте оплату не здійснювали, внаслідок чого за період з 01.01.2019 по 31.01.2021 утворилась заборгованість за опалення місць загального користування в розмірі 11 233,58грн.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судові витрати.

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,13,76-79,81-83,89,141,158,247,258,259,263-265,268, 352,354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість, за період з 01.01.2019 по 31.01.2021 , за послуги з централізованого опалення місць загального користування в сумі 11 233,58 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судовий збір в розмірі 2684,00 грн., з кожного порівну, по 1342,00 грн.

Учасники справи:

Позивач: ЛМКП «Львівтеплоенерго», адреса місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_4 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення складено 17.06.2025р.

Суддя В. В. Свірідова