Справа № 523/9436/23
Провадження №2/523/3614/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" червня 2025 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Аліної С.С.
за участю секретаря Томілко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку позовної давності, про стягнення боргу з ОСОБА_2 за розпискою від 25.12.2019 року у розмірі 365 600,00 грн., інфляційне збільшення 185 785,04 грн., штрафні санкції 34 802,12 грн., витрати на правову допомогу 40 000,00 грн., про стягнення судового збору у розмірі 5861,87 грн.
Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 25.12.2019 року ОСОБА_1 особисто передав в борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США. що на день подання позовної заяви складає 365 600,00 грн. за курсом НБУ. Дані кошти були передані відповідачу з метою ведення його бізнесу (СТО).
Підтвердженням передачі грошових коштів є розписка від 25.12.2019 року, яка складена між Позивачем та Відповідачем. Суму грошових коштів Відповідач зобов`язався повернути у строк до 01.03.2020 року.
Незважаючи на досить тривалий час користування позикою. Відповідач не повернув отримані кошти Позивачу. Неодноразові усні звернення з проханням дотримуватися взятого зобов`язання щодо повернення грошових коштів Відповідачем постійно ігноруються.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гредіков В.В. надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини не явки суд не повідомив.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається копія розписки (арк.сп.8.).
Відповідно до копії розписки від 25.12.2019 року ОСОБА_1 передав в борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 10 000 доларів США, відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг в строк до 01.03.2020 року.
Сума боргу на день подання позовної складає у розмірі 365 600,00 грн. за курсом НБУ.
Строк повернення грошей обумовлений сторонами з укладення договору, тобто до 01.03.2020 року.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України спірний договір укладений в простій письмовій формі, що не суперечить вимогам закону.
На час звернення із даним позовом спірні кошти відповідачем в досудовому порядку не повернуті.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Обов`язкове нотаріальне посвідчення договору законом не передбачено.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Так, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Згідно зіст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У позові позивач ОСОБА_1 просить суд визнати поважними причини пропущення строку позовної давності.
Клопотання не суперечить процесуальному закону та обставинам справи.
Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Позовною давністю захищається порушене право позивача та суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.
Так, якщо судом встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.
Відповідно до ст.257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин.
Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.
Так, строк позовної давності для захисту порушеного права для позивача почався 02.03.2020 року та сплив, відповідно, 02.03.2023 року.
Позивач обізнаний зі строком повернення спірних грошей відповідачем зі змісту укладеного ним договору, оригінал, якого наявний у позивача; оглянутий судом.
Строк позовної давності по виниклих правовідносинах, визначений національним законом, є чітким, зрозумілими та передбачуваними.
З позовними вимогами до суду позивач звернувся 05.06.2023 року, тобто після спливу встановленого законом строку.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволені клопотання про поновлення строку позовної давності.
Згідно ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із спливом встановленого законом строку позовної давності на звернення до суду з вказаним позовом.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишити без задоволення.
Копію заочного рішення направити сторонам по справі.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19.06.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.