Справа № 209/1825/25
Провадження № 2/209/958/25
14 травня 2025 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шендрика К.Л.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , Територіальна громада в особі Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловою площею квартири АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позову зазначила, що вона зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира не приватизована. Квартиру в 1991 році на сім`ю отримав її чоловік ОСОБА_5 . Відповідачі у справі: ОСОБА_2 це їхня спільна з ОСОБА_5 донька, ОСОБА_3 це її донька від першого шлюбу, а ОСОБА_4 це їх онук. Спірна квартира належить територіальній громаді в особі Кам`янської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. З 2021 року відповідачі не проживають в спірній квартирі, вони забрали всі свої особисті речі з квартири і вивезли їх на нове, невідоме для неї, місце проживання. Після переїзду на нове місце проживання відповідачі не цікавилися спірною квартирою, квартплату та комунальні послуги не оплачують. В квартирі їх особистих речей немає. Кореспонденція на ім`я відповідачів на адресу спірної квартири не поступає. Не намагалися відповідачі вирішити питання щодо житлової площі іншим чином: шляхом розміну квартири, зміни договору найму житлової площі, бронювання житлової площі. Ні вона, ні її чоловік ОСОБА_5 ніяких перешкод в користуванні житловою площею спірної квартири не чинили. З цього приводу відповідачі не зверталися в органи поліції за захистом своїх прав. Таким чином, відповідачі не проживають в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин. Знятися з реєстрації добровільно не бажають, місце свого проживання приховують, тому врегулювати даний спір в досудовому порядку неможливо. Її чоловік, ОСОБА_5 , згоден з подачею до суду позовної заяви про визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися житловою площею спірної квартири. Він є наймачем квартири, але за станом здоров`я він не може сам звернутися до суду з позовною заявою. Він учасник ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС віднесений до категорії 1, інвалід треьої групи. З 20 січня 2025 року по 27 січня 2025 року перебував на стаціонарному лікуванні в 7-ій міській лікарні з діагнозом: єдина ліва нирка, СКХ, камінь в/з лівого сечоводу. Стентована ліва нирка. Хронічний калькульозний пієлонефрит. 23 січня 2025 року переніс операцію: УРС+КЛТ каменя лівого сечоводу. Стентування лівої нирки.
27 березня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі відзив на позов не подали, заяв чи клопотань від них до суду не надходило.
Представниця третьої особи Територіальної громади в особі Кам`янської міської ради Олена Волощук подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника КМР,
Третя особа ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , відповідальним квартиронаймачем якої значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані позивачка, третя особа ОСОБА_5 та відповідачі ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_3 (дочка) ОСОБА_4 (онук), що підтверджується довідкою № 001331598 від 17 лютого 2025 року (а.с. 8) та особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 10).
Відповідачі з 2021 року, тобто понад шість місяців, без поважних причин не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджуються актом № 62 про не проживання від 17 лютого 2025 року (а.с. 9).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.
Згідно ч. 1, 2, ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом.
Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року зазначено: "У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки".
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , внаслідок їх відсутності у зазначеному жилому приміщенні без поважних причин з 2021 року, тобто понад шість місяців.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя К.Л.Шендрик