1Справа № 335/9434/24 2/335/236/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Балак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення фактів смерті та родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення фактів смерті та родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території м. Шахтарськ Донецької області, померла його двоюрідна бабка ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії.

10.04.2024, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, яке складається із сум недоотриманої пенсії, нарахованої на ім`я спадкодавця за його життя, що належало його двоюрідній бабі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся із заявою до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Літвінової В.А. та подав для оформлення спадщини наявні у нього документи. 12.04.2023 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 75/02-31.

Позивач посилається на постанову колегії суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду по справі № 201/8025/23, та вважає, що колегією суддів у постанові по справі № 201/8025/23 встановлені родинні відносини його, ОСОБА_1 та її рідної бабці ОСОБА_4 , а також факт смерті ОСОБА_5 ..

Зазначає, що він є двоюрідним онуком померлої ОСОБА_3 , але у зв`язку з відсутністю свідоцтва про народження рідної бабці ОСОБА_4 , яка є сестрою померлої ОСОБА_6 він не може підтвердити свої родинні зв`язки з померлою.

ОСОБА_1 звертався в органи РАЦ з метою отримання свідоцтва про народження бабці, але йому повідомили, що актові записи за 1939 рік передані до Державного архіву актів цивільного стану у Донецькій області. Державний архів Донецької області листом від 30.06.2023 повідомило позивача, що актові записи за 1939 рік до них не надходили тому, йому рекомендували звернутися до органів РАЦ.

Позивач позбавлений можливості встановити факт смерті двоюрідної бабці ОСОБА_3 , оскільки інших ближчих родичів у померлої немає. Чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , сестра ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , рідна племінниця та мати заявника ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтва про смерть.

Бабця ОСОБА_1 дівоче прізвище ОСОБА_9 вийшла заміж за ОСОБА_10 , актовий запис 229 від 12.06.1968, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища з формований 03.05.2022.

Її рідна сестра ОСОБА_11 вийшла заміж за ОСОБА_7 актовий запис про реєстрацію шлюбу № 7 від 03.07.1972 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 ».

Тому, 11.07.2023 позивач безпосередньо звернувся в Соборний ДРАЦ з метою отримання витягу про шлюб двоюрідної бабці, але йому відмовили, оскільки він не підтвердив родинні відносини, про що відділом ДРАЦ повідомили усно, будь-яких письмових відповідей вони надати відмовилися.

Після смерті ОСОБА_3 залишилась сума пенсії, яка належала спадкодавці, але не була неб одержана за життя.

Сума пенсії, яка увійшла до склади спадщини не визначена, оскільки відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.06.2024 за вих. № 0800-0202-8/48953, документи підтверджуючи смерть ОСОБА_3 , яка перебувала на обліку в Головному управлінні, як внутрішньо-переміщена особа з 01.08.2014 відсутні.

Позивач вказує, що є спадкоємцем за законом у відповідності до ст. 1265 ЦК України та подав заяву про прийняття спадщини у відповідності зі ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців, окрім нього немає, про осіб, усунених від спадкування, мені не відомо.

Тому, просив встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Успенка, Амросіївського району Донецької області Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 79 років за адресою: АДРЕСА_1 . Встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що він , ОСОБА_1 є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнати за ним, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за час життя пенсію, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити йому, ОСОБА_1 недоотриману за час життя пенсію, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 21.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, визначено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

10.09.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив заяву в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за час життя пенсії, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 без розгляду. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту смерті його двоюрідної баби ОСОБА_3 та встановлення факту родинних відносин відмовити в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головному управлінні як внутрішньо-переміщена особа з 01.08.2014. Виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.03.2016 було зупинено у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. Документи, які підтверджують смерть ОСОБА_3 в Головному управлінні відсутні, у зв`язку з чим розрахувати недоотриману пенсія немає можливості. ОСОБА_3 з моменту припинення нарахування пенсії, тобто з 01.03.2016 по день смерті, не зверталась до відповідача із заявою про поновлення соціальних виплат, тому управління їх не нараховувало. Так як ОСОБА_3 з моменту припинення виплат, тобто з 01.03.2016 по день смерті, нарахування та виплата пенсії не проводилась, а вона за її поновленням до Головного управління не зверталась, тому підстав для їх нарахування та виплати спадкоємцю померлої немає. Крім того, позивач не набув права спадкування за законом та за правом представлення померлої ОСОБА_3 , оскільки вважає, що двоюрідні внуки не входять до черги спадкування, а найближчі родичі не були живими на час відкриття спадщини. За змістом позовних вимог про встановлення факту смерті двоюрідної баби позивача ОСОБА_3 та родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що має юридичне значення, вбачається спір про право визнання права власності в порядку спадкування, тому з таких підстав заява позивача підлягає залишенню без розгляду.

Ухвалою суду від 20.01.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.02.2025 витребувано у Соборного районного у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості щодо народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Успенка, Амросіївського району Донецької області Україна, а також відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Успенка, Амросіївського району Донецької області Україна.

05.05.2025 на виконання ухвали суду від 20.02.2025 на адресу суду надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 07 від 03.07.1972 на ОСОБА_3 , 1942 року народження. Крім того, повідомлено суду, що актового запису про державну реєстрацію народження на ОСОБА_6 , 1942 року народження у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не виявлено.

06.06.2025 на адресу суду від ОСОБА_13 надійшло клопотання про долучення письмових доказів по справі, а саме: копії свідоцтва про народження ОСОБА_11 , фотокопію першої сторінки паспорту ОСОБА_3 , копію довідки про склад сім`ї та фото пам`ятника ОСОБА_3 .

У судовому засіданні заявник та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явилась, начальник відділу надіслала заяву про розгляд справи без присутності представника відділу.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_9 (бабця заявника) 12 червня 1968 року уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від шлюбу ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась донька ОСОБА_17 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_17 народила сина ОСОБА_1 (позивача) свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.14).

17 грудня 1999 року мати заявника ОСОБА_17 уклала шлюб із ОСОБА_18 та змінила прізвище на « ОСОБА_19 », відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_20 - мати заявника ОСОБА_17 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.37).

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 - баба заявника ОСОБА_17 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.22).

Відповідно до довідки про смерть № 168, ОСОБА_10 (чоловік бабці позивача), ІНФОРМАЦІЯ_12 , помер ІНФОРМАЦІЯ_13 про що зроблено актовий запис № 20 від 23.09.2002.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_14 народилась ОСОБА_11 .

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу (№ витягу 7), 03.07.1972 року ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що був зроблений актовий запис про шлюб № 07 та змінила прізвище « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_12 ».

Відповідно до довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кірова 21» від 30.06.2012 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживали разом: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , її сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 (позивач).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Cімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують доводи сторони, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що суд може встановити факт родинних відносин, якщо в органах РАЦС не зберігся відповідний запис чи відмовлено в його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.

Відповідно до Роз`яснення Міністерства Юстиції України від 11.10.2011 «Окремі питання спадкування», «Ступінь споріднення», тобто кількість народжень, що пов`язують між собою двох осіб, які перебувають у родинних зв`язках, до родичів четвертого ступеня споріднення належать діти рідних племінників та племінниць спадкодавця (двоюрідні онуки та онучки) і рідні брати та сестри його діда та баби (двоюрідні дід та баба). До родичів п`ятого ступеня споріднення - діти його двоюрідних онуків і онучок (двоюрідні правнуки та правнучки), діти його двоюрідних братів та сестер (двоюрідні племінниці та племінники), діти його двоюрідних дідів та бабок (двоюрідні дядьки та тітки). Родичі шостого ступеня споріднення це - діти його двоюрідних правнуків та правнучок (двоюрідні праправнуки та праправнучки), діти його двоюрідних племінників та племінниць (троюрідні онуки та онучки), діти його двоюрідних дядьків та тіток (троюрідні брати та сестри). У п`яту чергу право на спадкування мають родичі четвертого - шостого ступеня споріднення, якщо відсутні спадкоємці перших чотирьох черг.

Зазначене цілком узгоджується із викладеними у Листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`ясненням суті спадкування за правом представлення, яке полягає в тому, що хоча деякі родичі спадкодавця (його внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця) не включаються до складу жодної з черг спадкоємців за законом, про те вони не усуваються повністю від спадкування і за певних умов набувають права спадкування.

Отже, той факт, що позивач є двоюрідним онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була рідною сестрою ОСОБА_4 , підтверджений вказаними вище дослідженими судом письмовими доказами та в судовому засіданні знайшов підтвердження факт. Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебувають у родинних відносинах, як двоюрідний онук та двоюрідна баба, а отже такий факт слід встановити.

Враховуючи зазначене вище, а також те, що позов про встановлення факту родинних відносин породжує юридичні наслідки для позивача, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню.

На підставі п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 27 грудня 2021 року, виданого відділом РАЦС Шахтарського міськрайонного управління юстиції зразку та серії так званої «ДНР» № 264331, та довідки про смерть № 538 від 27.12.2021 до форми №106/у, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , складено запис акту про смерть № 1561 (а.с.31, 40).

ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса з заявою та документами щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового майна, яке складається із сум недоотриманої пенсії, нарахованої на ім`я спадкодавця за його життя, що належало його двоюрідній бабі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка по день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Літвіновою В.А. від 12.04.2024 № 75/02-31, гр. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за закон на суми недоотриманої пенсії яка належала спадкодавцю його двоюрідній бабі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки ОСОБА_1 не надано в повному обсязі документи, необхідні для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно (а.с. 35). Як вбачається із постанови, ОСОБА_21 при зверненні до нотаріуса надано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 , видане відділом РАЦС Шахтарського міськрайонного управління юстиції Донецької Народної Республіки 27.12.2021, яке правових наслідків на території України, відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», не створює. Крім цього, зазначалися вимоги абзацу другого ч. 1 ст. 317 ЦПК, пункти 4.1., 4.2., 4.14., 4.19. Порядку та повідомлено було, що згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11.04.2024 за № 76581781 виявлено наявність заповіту від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Донецька область, Амвросіївський р-н, с. Успенка, посвідченого приватним нотаріусом Шахтарського міського нотаріального округу Донецької області Хомякової Н.П. 05.12.2000 за реєстровим № 2695.

Встановлення факту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шахтерськ Донецької області необхідно позивачеві для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого в Україні зразка.

В свою чергу, у липні 2023 року ОСОБА_1 звертався до суду із заявою про встановлення факту смерті, в якій в якості заінтересованої особи зазначав Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2023 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.11.2023, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2023 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті скасовано. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті залишено без розгляду. Роз`яснено ОСОБА_1 його право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 07.11.2014 № 1085 зі змінами та доповненнями (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 117-р), м. Шахтарськ Донецької області віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі видані на даній території документи є недійсними та юридичних наслідків не створюють.

У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, у тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VІ, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце), які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території.

Оскільки отримана заявником довідка про смерть № 538 від 27.12.2021 до форми №106/у, а також, свідоцтво про смерть серії так званої «ДНР» № 264331 від 27.12.2021, юридичних наслідків на території України не створюють, єдиною правовою підставою для державної реєстрації факту смерті є рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як, зокрема, місце смерті померлої особи. Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент її смерті.

За результатами правового аналізу наданих заявником доказів, суд вважає позовні вимоги в частині визнання факту смерті обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки позивач як двоюрідний онук померлої має право на звернення до суду з вказаною позовною вимогою, враховуючи встановлення між ним та ОСОБА_3 факт родинних відносин, а факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Успенка, Амросіївського району Донецької області, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_16 в м. Шахтарськ Донецької області, Україна, - встановленим.

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення вищевказаних фактів є врегулювання позивачем юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Встановлено, що двоюрідна баба позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, але не отримав суму пенсії, він є спадкоємцем ОСОБА_3 , та інші спадкоємці не встановлені згідно відомостей із спадкового реєстру, не встановлено, як і не встановлено, що видавалося свідоцтво про право на спадщину на підставі заповіту, або що зверталися до нотаріуса інші спадкоємці,суд прийшов до переконання, що відповідачу потрібно виплатити позивачу успадковані ним суми пенсії після смерті спадкодавця.

Судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_3 припинено нарахування пенсії з 01.03.2016 по день смерті, оскільки остання не зверталась до відповідача із заявою про поновлення соціальних виплат, тому управління їх не нараховувало.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Тлумачення ст.ст. 1218, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавство допускає спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 перебувала на обліку в Головного управлінні як внутрішньо-переміщена особа з 01.08.2014 та виплату їй пенсії з 01.03.2016 було призупинено у зв`язку з відсутністю інформації щодо реєстрації в Єдиній інформаційній базі внутрішньо переміщених осіб, а також те, що померла ОСОБА_3 за життя не виявила бажання поновити їй пенсію та не зверталася з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, пов`язаних з не підтвердженням перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи не передбачено жодним Законом, отже спадкодавець ОСОБА_3 мала право на нарахування та виплату пенсії за весь та по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Право на такі виплати у спадкодавця зберігається, і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

Подібні правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20), де надано правовий висновок, у якому зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за час життя пенсію, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману пенсію за вказаний період.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір по справі в розмірі 1816,80 грн., оскільки позов задоволено, суд прийшов до переконання, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,80 грн. слід покласти на відповідача, стягнувши його за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення фактів смерті та родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , є двоюрідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Успенка, Амросіївського району Донецької області, громадянки України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_16 в м. Шахтарськ Донецької області, Україна,

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману за час життя пенсію, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману за час життя пенсію, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816,80 одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 80 копійок) грн.

Рішення суду в частині факту смерті підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, , місцезнаходження юридичної особи: 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 158-б.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Соборний районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , місцезнаходження юридичної особи: 49027, м. Дніпро, площа Шевченка, буд. 7.

Повне судове рішення складено 20.06.2025.

Суддя В.О. Макаров