ва № Справа № 308/4063/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Дегтяренко К.С., за участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду у м. Ужгород Закарпатської області цивільну справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №75246819 в розмірі від 17.06.2021 року в розмірі 27427 грн. 36 коп., з яких 12400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 027, 36 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позов мотивовано тим, що 17.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75246819, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 12400 грн., строк позики 64 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису НОМЕР_4, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник ОСОБА_1 , з яким укладено договір №75246819 від 17.06.2021 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Того ж дня позикодавець виконав свої зобов`язання, а саме передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12400 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка склала 27427 грн. 36 коп., в тому числі 12400 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 15027, 36 грн. заборгованість по процентам.

21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 310323-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року.

Зазначена сума кредитної заборгованості відповідачем не сплачена. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості за договором позики та відшкодувати судові витрати, зокрема, й витрати на професійну допомогу.

Разом з позовною заявою товариством подано клопотання про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» інформації про належність відповідачу карткового рахунка № НОМЕР_1 у зазначеній установі та виписок про рух коштів на цьому рахунку за період з 17.06.2021 до 20.06.2021. Оскільки відповідач визнає отримання в повному обсязі грошових коштів за укладеним договором позики, враховуючи наявність значної кількості інших доказів, які підтверджують перерахування ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів коштів на картковий рахунок позичальника, суд відмовляє у задоволенні відповідного клопотання позивача у справі.

До того ж, відповідно до приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються, зазначаються учасниками справи в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

05.06.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, підписаний представником відповідача, у якому останній зазначає, що 17.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75246819, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти в розмірі 12400 грн., строк позики 64 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,60 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису НОМЕР_4, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Посилається, що Позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75246819 від 17.06.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12 400,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача НОМЕР_2 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий.

Посилаючись на практику Верховного Суду у подібних правовідносинах представник зазначає, що нарахування позикодавцем процентів поза межами встановленого у договорі строку кредитування є неправомірним та вказує, що нарахування процентів за договором за період після 21.07.2021 року є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування. Позивач має право стягнути з відповідача суми, визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3 % річних та інфляційні нарахування. При цьому нарахування відсотків за користування кредитом понад 64 днів не законне, строк нарахування відсотків допустимо до 20.08.2021 року.

Зазначає, що враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування, що становить 12400 x 1,6 x 64 / 100 = 12710,40 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: основний борг 12 400,00 грн. + відсотки 12710,40 грн. = 25?110,40 грн.

Також у своєму відзиві представник відповідача, посилаючись на практику Верховного суду просить відмовити в задоволенні позову в частині витрат на правничу допомогу.

09.06.2025 у відповіді на відзив товариство наголошує щодо нарахування процентів за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року то відповідно до п. 5.2. договору позики №75246819, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у Позику на умовах ануїтету (надалі "Правила»), розміщені за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Згідно із п. 6.7. Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі невнесення чергового Ануїтетного платежу, до складу якого входить частина Позики, Позичальнику на таку частину Позики нараховується процентна ставка у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем сплати такого Ануїтетного платежу, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів по кожному подібному Ануїтетному платежу. Після оплати Ануїтетного платежу та процентів, нарахованих за понадстрокове користування Позикою (або її частиною), подальше повернення Позики здійснюється згідно з Графіком платежів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. (Правила про надання грошових коштів у позику від Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету від 14.05.2021 р. - додаються). П.8.7. Правил, передбачено, що під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальник порушить взяті на себе зобов`язання за Договором позики, такі особливі умови виконання Договору позики втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від пропонованих особливих умов Програми лояльності. Таким чином, у договорі встановлено строк позики 64 днів, проте Відповідач взяті на себе зобов`язання - не виконав, у зв`язку із чим строк договору автоматично пролонговується. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. З наведеного алгоритму укладання договору позики вбачається, що без ознайомлення/погодження з Умовами договору позики та Правилами надання грошових коштів у позику (ануїтет) подальше укладення електронного договору позики на сайті є неможливим. Таким чином, підписанням договору позики позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Водночас, зобов`язання невиконане боржником перед кредитором у повному обсязі протягом строку дії договору, продовжує своє існування до його повного і належного виконання або ж припинення в регламентований договором спосіб. Закінчення строку дії договору не є підставою для відхилення від узгоджених в угоді умов, на яких має бути досягнута мета правовідношення.

Зазначає, що доводи представника Відповідача, щодо безпідставного нарахування заборгованості за процентами - є передчасними, оскільки таке нарахування здійснювалось у відповідності до умов договору та додатків до них/правил, й саме через неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Більш того, позивач просить стягнути суму заборгованості за договорами позики лише до моменту відступлення права вимоги первісними кредиторами, інших нарахувань позивачем не заявлялось, зокрема процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2.7 % за кожен день, яка передбачена договором позики, погодженими Відповідачем та регламентована правилами надання грошових коштів у позику - не нараховано, оскільки зазначена процента ставка значно фінансово навантажить Відповідача.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд дійшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін.

В судове засідання 18 червня 2025 року:

- представник позивача не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

- відповідач та її представник не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, адвокат подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

Установлено, що 17.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 75246819 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), згідно з умовами якого (пп.2.1.,2.2. п.2) позикодавець передав грошові кошти позичальнику на погоджений строк («Строк позики») шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму та сплатити плату (проценти) від суми позики; сума позики 12400,0 грн., строк позики - 64 днів. Фіксована процентна ставка на день 1, 6 %, знижена процентна ставка 1,60%, процента ставка за понадстрокове користування позикою за день - 2,7%, орієнтовна реальна річна процента ставка - 20974,56%, орієнтовна загальна вартість позики - 21227,36 грн.

З п. 5 договору, вбачається, що ОСОБА_1 підписавши даний договір підтвердив те, що він вивчив договір та правила надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання, а саме передав ОСОБА_1 у власність грошові кошти в розмірі 12400 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», що підтверджується електронною платіжною інструкцією від 17.06.2021. Натомість, відповідач не виконав зобов`язання щодо виконання умов договору, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором позики №75246819 від 17.06.2021 за період з 17.06.2021 по 21.12.2021.

Під час розгляду судом цієї справи жодних зауважень зі сторони відповідача у справі щодо не укладеності договору позики і (або) неналежного виконання ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів своїх зобов`язань щодо перерахування грошових коштів, відповідачем не висловлено. Навпаки, відповідач у справі визнає факт одержання та готовність у поверненні ТОВ Фінпром маркет отриманих від позикодавця грошових коштів в сумі 12400 грн. та частини нарахованих процентів, однак лише за період з 17.06.2021 до 21.07.2021.

21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року. 31.03.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу № 310323-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року.

На підставі укладених 21.12.2021 та 31.03.2023 договорів факторингу за участю ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів, ТОВ Фінансова компанія управління активами і ТОВ Фінпром маркет з додатками і витягами з реєстрів прав вимоги, позивач у цій справі набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75246819. Як зазначено в реєстрі прав вимоги до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 позивачу відступлено право грошової вимоги до позичальника за договором позики від 17.06.2021 на загальну суму 27 427,36 грн., з яких 12400,0 грн. - сума боргу за основною вимогою та 15027,36 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в кредитному договорі строк тіло кредиту та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, що підтверджує і сам відповідач, у наслідок чого виникла заборгованість: за договором позики №75246819 від 17.06.2021 року, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу 12400 грн. 00 коп., заборгованості за процентами за користування позикою в межах строку кредитування за період з 17.06.2021 по 20.08.2021 в сумі 12710 грн. 00 коп. (12400х1,6%х64 дні).

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики та відсотків за користування позикою в межах строку кредитування є доведеною та підлягає задоволенню.

Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом після 20.08.2021 в сумі 2317 грн. 36 коп., суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Зміст зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого кредитодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором №75246819 від 17.06.2021 після 20.08.2021 процентів за користування позикою є незаконними.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача процентів в розмірі 15 027 грн. 36 коп. є доведеними частково, а саме підлягають стягненню в межах строку дії кредитного договору, а саме в сумі в сумі 12710 грн. 40 коп., за період з 17.06.2021 до 20.08.2021 включно.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1-6 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послузі виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 року., згідно якого сторони в п.п. 4.1. Договору визначили, що Клієнт сплачує на користь Адвоката винагороду, зокрема розмірі 3500 грн. за Вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення прав позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позо заяви (500 грн.) та підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (3000 грн.), що разом складає 3500 грн., витяг з акту №8-П від 01.11.2024 року про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №01-11/2024 від 01.11.2024 року, з якого вбачається, що адвокатом надано Позивачу професійну правничу допомогу, зокрема за вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів (у разі відсутності у Клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви, підготовка/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (Клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для Клієнта спосіб в електронній або письмовій формі) - вартість зазначених послуг складає 3500 грн., яка була сплачена «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в повному обсязі та підтверджується платіжним документом.

Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, виконану адвокатом роботу, заперечення представника відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. 00 коп..

При зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог .

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп..

До стягнення з відповідача, позивачем заявлена заборгованість у розмірі 27427 грн. 36 коп., суд прийшов до переконання про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 25110 грн. 40 коп.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 2217 грн. 77 коп. (25110,40*2422,40/27427,36).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 610-612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76-81, 141, 258, 263, 265, 266, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суму заборгованості за договором позики №75246819 в розмірі в розмірі 25110 (двадцять п`ять тисяч сто десять) грн. 40 коп., з яких 12400 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 710, 40 грн. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 2217 (дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 77 коп. сплаченого судового збору при поданні позовної заяви та 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», адреса вул. Стельмаха Михайла, буд. 9 А, офіс 204, м. Ірпінь, 08200, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Дегтяренко К.С.