Справа № 158/3699/24 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-з/802/57/25 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2025 року рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 лютого 2025 року у цій справі залишено без змін.

03 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним в суді апеляційної інстанції в розмірі 4000 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази, які були долучені до зазначеної заяви.

Розгляд заяви відповідач ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на правничу допомогу проведено без виклику сторін спору.

Дослідивши зміст заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та приєднаних до неї письмових доказів, які підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що вказана заява до задоволення не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи встановлено, що у відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача ОСОБА_1 Хомич О. В. було зазначено, що попередньо визначена сума судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, становить 4000 грн, однак жодних доказів на підтвердження понесених судових витрат не додано і причини неможливості вчинення цих дій не вказані (а.с. 90-94).

В подальшому, 03 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 , після ухвалення постанови апеляційним судом, подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення у справі, стягнути з позивача ОСОБА_2 на свою користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування заявником було надано: договір про надання правової допомоги № 01/05-11 від 05 листопада 2024 року, додаткова угода № 2 до договору про надання правової допомоги від 28 травня акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) № 2 від 28 травня 2025 року та квитанція № 2 від 28 травня 2025 року.

Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно із частиною першою статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц було зроблено висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

Також у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц зазначено, що «тлумачення частини першої статті 246 ЦПК України та частини восьмої статті 141 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. А у разі закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (п`ять днів після ухвалення рішення суду), - також і поважні причини пропуску цього строку. За відсутності обґрунтування поважних причин строку подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат. Натомість наслідком закінчення процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, є залишення заяви без розгляду».

У вказаній справі представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_4 до дати ухвалення постанови апеляційним судом у поданому відзиві на апеляційну скаргу просила стягнути з позивача на користь її довірителя понесені останнім витрати на правничу допомогу, однак жодних доказів щодо самих витрат до апеляційного суду не подала і поважних причин щодо неможливості надання таких доказів не навела.

Отже, колегією суддів не встановлено поважних причин неподання заявником ОСОБА_1 доказів на підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, до закінчення перегляду справи у суді апеляційної інстанції, а тому в прийнятті додаткового рішення за заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий

Судді