Справа №479/204/25
Провадження №2/479/281/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Репушевської О.В.

за участі: секретаря судового засідання Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом №479/204/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Кривоозерської селищної ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Манжос І.М.,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник органу опіки

та піклування Мержієвська С.М.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Манжоса І.М. звернулась з позовом до ОСОБА_2 , просить відібрати неповнолітню дитину від матері без позбавлення батьківських прав та передати дитину їй на виховання. Позивач посилається на те, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , яка в свою чергу, є матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Онук та відповідач по справі проживають разом з позивачкою за місцем реєстрації. Позивачка створила для онука всі належні умови для проживання, виховання дитини. За власні кошти купує дитячий одяг, взуття, дитяче харчування та речі, необхідні для його всебічного та гармонійного розвитку. Відповідач ОСОБА_2 участі у вихованні свого малолітнього сина не приймає, не цікавиться його проживанням, станом здоров`я, умовами проживання, веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, палить, співмешкає з різними невідомими особами, часто і надовго зникає з дому, залишаючи малолітнього сина на позивачку. Окрім того, відповідачка має статус інваліда другої групи загального захворювання та перебуває під наглядом у лікаря - психіатра з 2005 року, з основним діагнозом, органічний емоційно-лабільний розлад з поведінками порушення. Дана хвороба вимагає періодичного стаціонарного лікування, що вкотре позбавляє малолітнього ОСОБА_3 на батьківське піклування, тому змушена звернути до суду з даним позовом та просить про його задовольння.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення заявлених вимог.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог, вказуючи на недоцільність відібрання дитиниОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Прямобалківською сільською радою Арцизького району Одеської області 19 жовтня 1985 року (а.с.11).

ОСОБА_2 відповідачка по справі, є матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуються копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого повторно Кривоозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 25 липня 2023 року. Державна реєстрація дитини проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері (а.с.13,14).

Онук ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 по справі проживають разом з позивачкою за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про місця проживання особи, та витягом з реєстру територіальної громади (а.с.10,15).

Відповідач ОСОБА_2 має статус інваліда другої групи загального захворювання та перебуває під наглядом у лікаря - психіатра з 2005 року, з основним діагнозом, органічний емоційно-лабільний розлад з поведінками порушення, що підтверджується довідкою до акру огляду МСЕК №407909 від 12 червня 2020 року, довідкою лікаря психіатра від 25 листопада 2024 року,епікризом з історії хвороби №1978 від 18 грудня 2024 року та

Згідно даних характеристики Кривоозерського старостинського округу від 30 січня 2025 року №17-07/17-369, вбачається, що ОСОБА_2 , не завжди здатна до самообслуговування, схильна до зловживання алкогольних напоїв, а її малолітня дитина ОСОБА_3 часто залишається без її догляду та потребує сторонньої допомоги.

Згідно даних заяви, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області, яка зареєстрована в реєстрі за №88 від 11 лютого 2025 року, встановлено, що ОСОБА_2 не заперечує проти відібрання у неї малолітнього сина ОСОБА_3 , 2023 року народження, з подальшою передачею дитини бабусі ОСОБА_1 , претензій маральних та матеріальних не має, правові наслідки заяви їй роз`яснено.

Згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Положеннями ч.4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Орган опіки та піклування дійшли висновку, що викладені вимоги в позовній заяві є не обгрунтованими та не відповідають інтересам дитини та нормам чинного законодавства, адже відповідно до положень п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" (із змінами), якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. При цьому зазначають, що до служби у справах дітей жодного разу не надходили звернення або повідомлення про загрозу життю і здоров`ю малолітнього ОСОБА_3 від дій матері - ОСОБА_2 .. Крім цього, 27 лютого 2025 р. комісією у складі працівників служби у справах дітей Кривоозерської селищної ради здійснено виїзд до гр. ОСОБА_1 , яка разом з родиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з метою обстеження умов проживання та оцінювання ймовірних ризиків для життя та здоров`я малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про які йдеться в позовній заяві. У результаті обстеження встановлено, що малолітній проживає в одній кімнаті з бабусею - ОСОБА_1 .. Умови проживання загалом задовільні. Однак, всі кімнати потребують генерального прибирання. У наявності дитячий одяг відповідно сезону та іграшки. Викликало здивування те, що дитина спала в дитячому ліжечку, яке повністю зверху було накрите ковдрою, хоча в кімнаті й так було доволі темно через щільно зашторені вікна. Поведінка ОСОБА_1 теж викликає занепокоєння, оскільки жінка дивно поводилася, спостерігалися різкі перепади настрою. При спілкуванні, ОСОБА_2 повідомила, що не заперечує, щоб у неї відібрали дитину, без позбавлення батьківських прав, з подальшою передачею бабусі, адже планує в подальшому виїхати за кордон, вважає, що дана потреба зумовлена наявністю у неї психічного захворювання та необхідністю раз на рік проходити лікування. При спілкуванні з ОСОБА_1 , остання розповідала, що при призначення її опікуном над онуком в подальшому дасть можливість отримувати кошти. Також зазначено, що однією з підстав для надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування є тривала хвороба батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов`язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ (підпункт 9 пункту 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язані із захистом прав дитини" (із змінами). Однак, відповідно до положень п.38 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язані із захистом прав дитини" діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування не можуть бути влаштовані в сім`ї громадян, в яких проживають особи, які перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування, вважає недоцільним надання висновку про відібрання малолітньої дитини у матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав, з передачею дитини ОСОБА_1 (а.с 35-37).

Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до положень ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Так, із системного аналізу діючого сімейного законодавства України та практики Європейський суд з прав людини вбачається, що позбавлення батьківських прав, як і відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (за відсутності безпосередньої загрози для життя або здоров`я дитини) можливе виключно на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч.1 ст.164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (пункти 2-5).

Отже суд ураховує, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є радикальним заходом впливу на осіб, які належно не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Разом із тим, зважаючи на те, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав можливе у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи слід відмовити в задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд дійшов висновку про відсутність достатньої кількості належних, допустимих та достовірних доказів, оцінка яких - кожного окремо та у їх сукупності - вказувала б на наявність беззаперечних підстав для відібрання дитини ОСОБА_3 від його матері ОСОБА_2 без позбавлення останньої батьківських прав та підстав того, що подальше перебування дитини разом з матір`ю дійсно суперечить інтересам малолітнього ОСОБА_3 ..

Згідно положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в п.58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд з огляду на обставини справи вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, з подальшою передачею дитини бабусі.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати по справі слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.150, 152, 155, 170 СК України, 12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Кривоозерської селищної ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 червня 2025 року.

Суддя : ( підпис )

Згідно з оригіналом :

Суддя Кривоозерського

районного суду О.В. Репушевська

Рішення набрало законної сили __________________2025 року.

Оригінал рішення знаходиться в цивільній справі №479/204/25

Керівник апарату суду Л.В. Ковальчук