Справа № 496/2219/24
Провадження № 2/496/190/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Козаченко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказана цивільна справа.

17.02.2025 року на адресу Біляївського районного суду Одеської області надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 , в якому він просить суд зупинити провадження по справі №496/2219/24 до припинення його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених, відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період з 09.02.2025 року. Відповідач категорично проти задоволення позовної заяви. Враховуючи відсутність фінансової можливості на даний час користуватися послугами правничої допомоги, з урахуванням великої важливості для ОСОБА_1 розгляду даної судової справи, останній вважає, що об`єктивний судовий розгляд справи за його відсутності неприпустимий. Конкретний час, коли відповідач матиме змогу відвідувати судові засідання, встановити неможливо. Тому, відповідач просить суд виконати імперативну норму п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України та зупинити провадженні по справі на час його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених, відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Позивач у судове засідання не з`явилася, але представник позивача - ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій просив провести судове засідання за відсутності позивача та представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, але надала письмову заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності.

Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Пунктом 2 ч.1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.11.2022 року у справі № 753/19628/17 дійшов висновку, що для зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України необхідно надати докази перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21.12.2022 року в справі №456/2541/19.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14.12.2022 року №757/52540/16-ц, від 21.12.2022 року у справі №456/2541/19 та від 17.01.2023 року №501/1699/17).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Судом встановлено, що солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», призначено на посаду кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 09.02.2025 року зараховано до списків особового складу, що підтверджується витягом із наказу командира В/ч НОМЕР_1 №41 від 09.02.2025 року.

На виконання ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 19.02.2025 року про витребування доказів, командиром В/ч НОМЕР_1 було надано витяг із журналу бойових дій зведеної роти охорони та обслуговування В/ч НОМЕР_1 зведеного підрозділу ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 03.05.2025 року, відповідно до якого, підрозділи зведеної роти охорони ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » згідно бойового розпорядження командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 04.02.2023 року №138/БЗ, на виконання бойового розпорядження командира 363 обоо від 17.02.2023 року №15 дск та бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 27.09.2024 року №1/1/2793 дск, виконували бойові (спеціальні) завдання з охорони, оборони та всебічного забезпечення ОУВ « ОСОБА_4 » у період з 00:00 год. по 24:00 год. ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підставі бойового розпорядження командувача ОУВ « ОСОБА_4 » від 09.04.2025 року №3064дск ОКП-Інгулець виконував бойові (спеціальні) завдання у складі зведеної роти охорони та обслуговування солдат ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідачем не надано доказів того, що вказана військова частина у складі Збройних Сил України, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації на території України.

Надані відповідачем докази не містять інформації про його залучення до безпосереднього виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Долученим до матеріалів справи витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №41 від 09.02.2025 року підтверджено лише той факт, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, суд не вбачає наявності підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 51 ЦПК України, для зупинення провадження у справі, у зв`язку із чим клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, який буде досліджений та оцінений судом під час ухвалення судового рішення по справі.

При цьому, суд роз`яснює відповідачу право приймати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, відповідно до ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості прибуття до судового засідання.

Окрім того, суд зважає на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1,2 ст. 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (п.10 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав про те, що обґрунтованість тривалості проваджень повинна бути оцінена з урахування наступних критеріїв, заснованих практикою Суду: складність справи, внесок заявника і відповідних органів влади, а також предмет спору (справа «Компанія Комінгерсоль проти Португалії» (Comingersoll S.A. v. Portugal), заява №35382/97, рішення від 06.04.2000 року, §19; справа «Фрайдлендер проти Франції» (Frydlender v. France), заява №48479/13, рішення від 26.07.2018 року, §43; справа «Сюрмелі проти Німеччини» (Surmeli v. Germany), заява № 75529/01, рішення від 08.06.2006 року, §128).

Суд у рішенні від 18.02.1999 року у справі «Лаїно проти Італії зауважив, що справи щодо опікунства над дитиною та батьківської відповідальності належать до справ, які потребують особливої оперативності.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідно до п.п.1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами,першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Враховуючи, що вирішення даного позову безумовно впливає на права та інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, тому суд доходить висновку, що у даному випадку клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 259, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.Л. Пасечник