Справа № 643/6220/25
Провадження № 2/643/3525/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О. М,

за участю секретаря судового засідання Кизим К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року позивач ОСОБА_3 в особі свого представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 24.03.1990 Московським відділом запису актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис №522.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 24.03.1990 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу малолітніх або неповнолітніх дітей не мають. За час спільного проживання сторони часто конфліктували через різні погляди на життя та непримиримість їх характерів, відповідач постійно ображав позивачку, наносив їй тілесні ушкодження, агресивно себе поводив з нею. Протягом трьох останніх років подружнього життя вони жили як чужі люди: не було взаєморозуміння, любові та поваги, були постійні образи, сварки та з`ясування стосунків. Хоч сторони і живуть в одній квартирі, проте єдине, що їх об`єднує це те, що вони зареєстровані та проживають в одній квартирі як сусіди. Позивачка неодноразово йшла на примирення з метою збереження сім`ї, щоб їх дві дочки (наразі повнолітні) зростали в повноцінній родині. Однак так і не вдалося побудувати міцний шлюб. Сторони перестали знаходити спільну мову, погляди на життя зазнали значних розбіжностей у зв`язку з чим нормальне спокійне спілкування між ними стало неможливим, у позивачки з`явилися окремі плани на майбутнє життя, почуття любові та поваги один до одного повністю втрачені, шлюб існує формально, оскільки вони не ведуть спільного господарства, не мають спільних обов`язків, примирення неможливе. Відповідач категорично не згоден розривати шлюб, пропозиції з приводу подання заяви через органи ДРАЦС ним були відхилені, за його словами лише суд повинен розглядати цю справу щодо розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою судді від 25.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

30.04.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 02.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову про розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини.

Сторони по справі з 24.03.1990 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданим Московським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис №522. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 ».

Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали припинення шлюбних стосунків, втрата почуття любові та поваги один до одного, наявність різних поглядів на життя, відсутність ведення спільного господарства.

За змістом ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Вимогами ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка просила надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 ».

З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.2,5,12,13,76-82,89,142,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 24.03.1990 Московським відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис №522, - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О. М. Тимош