Справа №490/2561/21
Провадження № 22-ц/812/1201/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Павленко І.В., повний текст складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними рішень та витребування майна із чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» (далі ТОВ «Олком Лізинг»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про визнання протиправними рішень та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Розпорядженням голови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2025 року матеріали справи направлено за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року передано цивільну справу № 490/2561/21 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» до Заводського районного суду м. Миколаєва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що найбільш територіально наближеним до Центрального районного суду м. Миколаєва (вулиця Захисників Миколаєва, 41/12, Миколаїв) є Заводський районний суд м. Миколаєва (вулиця Радісна, 3, Миколаїв), який знаходиться на відстані 1,1 км від нього, в той час як Миколаївський районний суд Миколаївської області знаходиться на відстані 5,8 км та обслуговує виключно Миколаївський район Миколаївської області, а не місто Миколаїв.

Розгляд Миколаївським районним судом Миколаївської області справи з очевидним та штучним порушенням правил підсудності призведе до грубого порушення прав учасників справи № 490/2561/21, оскільки будь-яка із сторін зможе на цій підставі оскаржити рішення суду і воно однозначно буде скасоване.

А тому, направлення вказаної справи до Миколаївського районного суду Миколаївської області є помилковим та порушує права учасників справи на справедливий суд, гарантовані національним законодавством та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких умов, прийняття справи до провадження з порушенням територіальної підсудності фактично сприяє настанню наслідків, передбачених статтею 378, 411 ЦПК України і тому справа підлягає направленню на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва як до найбільш територіально наближеного до Центрального районного суду м. Миколаєва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та носить формальний характер, а також перешкоджає у доступі до правосуддя, тому просила її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що у відповідності до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Тобто, закон у даному випадку встановлює обов`язок суду прийняти до провадження справу, яка була передана іншим судом.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у квітні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Брагар Г.Й. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56598918 від 12.02.2021 та відповідний запис про іпотеку 40534904 та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області Білик Н.С. про державну реєстрацію права власності індексний номер 57220089 від 22.03.2021 року та відповідний запис №41108072 про право власності на 830/1000 частин нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ «Олком - Лізинг».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 квітня 2021 року, головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 08 квітня 2021 року вищезазначену позовну заяву залишено без руху, наступною ухвалою судді від 21 квітня 2021 року вищезазначену позовну заяву повернуто позивачу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 26 травня 2021 року ухвалу суду від 21 квітня 2021 року скасовано, а позовну заяву повернуто до того ж суду 1 інстанції для продовження розгляду

27 травня 2021 року матеріали справи повернулись до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва та протоколом передачі від 28 травня 2021 року були передані судді Гуденко О.А.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 03 червня 2021 року відведено суддю Гуденко О.А. від розгляду справи за вищезазначеним позовом.

Розпорядженням керівника апарату суду № 1088 від 08 червня 2021 року було призначено повторний автоматизований розподіл справи № 490/2561/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

08 червня 2021 року матеріали справи були передані на розгляд судді Саламатіну О.В.

06 червня 2022 року, через увільнення від виконання обов`язків судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. на час мобілізації, керівником апарату суду було видано розпорядження № 445 про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 490/2561/21.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 червня 2022 року для розгляду вказаної вище справи визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2023 року відведено суддю Шолох Л.М. від розгляду даної справи.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва №147 від 05 травня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2023 року визначено головуючого по справі № 490/2561/21 суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 липня 2024 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду даної справи.

Розпорядженням керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва № 105 від 10 липня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

15 липня 2024 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В. для розгляду.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року відведено суддю Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від розгляду цивільної справи №490/2561/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Чулупа О.С.

23 квітня 2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява про відвід судді Чулупа О.С. від розгляду справи.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року судом відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Чулуп О.С. від розгляду справи №490/2561/21, як необґрунтованої та матеріали заяви про відвід передано для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

24 квітня 2025 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про відвід судді Чулупа О.С. від розгляду справи від 23 квітня 2025 року, суддею Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіним О.В. була постановлена ухвала про залишення заяви без задоволення.

25 квітня 2025 року суддею Чулупом О.С. постановлена ухвала про відведення від розгляду цивільної справи № 490/2561/21.

30 квітня 2025 року канцелярією Центрального районного суду м. Миколаєва здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи № 490/2561/21, однак призначення не відбулося, оскільки не вистачає потрібної кількості суддів для розподілу справи.

За визначеною спеціалізацією в суді обрано п`ять суддів з розгляду справ та матеріалів цивільної спеціалізації: судді Гуденко О.А., Чулуп О.С., Шолох Л.М., Черенкова Н.П., Саламатін О.В.

Розпорядженням голови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2025 року матеріали справи направлено за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року передано цивільну справу № 490/2561/21 за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізінг» до Заводського районного суду м. Миколаєва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Постановляючи ухвали суд першої інстанції вказав, що направлення вказаної справи до Миколаївського районного суду Миколаївської області є помилковим та порушує права учасників справи на справедливий суд, гарантовані національним законодавством та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких умов, прийняття справи до провадження з порушенням територіальної підсудності фактично сприяє настанню наслідків, передбачених статтею 378, 411 ЦПК України і тому справа підлягає направленню на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва як до найбільш територіально наближеного до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду у повній мірі не погоджується з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

За пунктом 2 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 31 ЦПК України передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 1 цієї статті, здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки внаслідок задоволення відводів у Центральному районному суді м. Миколаєва неможливо утворити склад суду, то на виконання приписів цивільного процесуального законодавства розпорядженням голови Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2025 року матеріали справи направлено за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Передаючи справу за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва Миколаївський районний суду Миколаївської області в ухвалі від 14 травня 2025 року вказав, що Заводський районний суд м. Миколаєва є територіально наближеним до Центрального районного суду м. Миколаєва, а тому саме йому підсудна вказана справа.

Разом з тим, судом не враховано, що згідно із статтею 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, направив справу за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва без з`ясування належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, що призвело до помилкового вирішення питання, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 червня 2025 року.