Єдиний унікальний номер 341/638/25
Номер провадження 2/341/448/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Васильцової Г.А., секретаря Габлей А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Дорошенко Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Дорошенко М.А. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 2894 від 23.02.2021 року в розмірі 55 848,42 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2894, у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитом. 28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду, борг відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором становить 55 848,42 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 438,75 грн, простроченої заборгованість по відсоткам в розмірі 0,66 грн, простроченої заборгованість по комісії в розмірі 26 409,01 грн.

На даний час відповідачка свої зобов`язання по поверненню кредиту не виконала, внаслідок чого відповідачка має заборгованість за вказаним кредитним договором, яку і просить стягнути позивач, а також просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі за сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2025 року відкрито спрощене провадження по справі.

16 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки, в якому остання просить заявлені вимоги позивача залишити без задоволення з огляду на сплив строку позовної давності, посилаючись на ст. 257, 258 ЦК України. Позивачка вказує, що останній платіж за кредитним договором відбувся 23.11.2021 року, у зв`язку із чим вважає, що строк позовної давності за сплатою щодо стягнення кредитної заборгованості сплив 23.12.2024 року. Крім того, відповідачка зазначає, що її не було повідомлено як боржника, про передання право продажу згідно вимог чинного законодавства, також їй не надходили пропозиції щодо врегулювання боргу в позасудовому порядку.

27 травня 2025 року на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача адвоката Дорошенко М.А., в якому остання просить задовольнити позов в повному обсязі з огляду на наступне. Представник позивача не погоджується із твердженням відповідачки, щодо відсутності заходів досудового врегулювання спору, оскільки на підставі п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, ТОВ «Цикл Фінанс» повідомляло стосовно заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги від 06.02.2025 року на адресу відповідачки. Стосовно неповідомлення відповідачки про відступлення права вимоги, представник посилається на ст. 516, 517 ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору, що не звільняє його від виконання зобов`язання первісному кредитору. Щодо застосування строку позовної давності на який посилається відповідачка в своєму відзиві, адвокат зазначає, що строк визначений ст. 257 ЦК України, продовжується на строк дії в Україні воєнного, надзвичайного стану відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.20222 року № 2120-ІX.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити за відсутності їх представника, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що позов не визнає, оскільки здійснювала платежі за боргом вчасно, а потім виникли життєві обставини, у зв`язку із чим вона перестала платити обов`язкові платежі по кредиту. Просить розстрочити суму боргу.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 23.02.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2894, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі - 29 999, 32 грн, строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення 23 лютого 2026 року, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 23.02.2021 року по 22.06.2022 року - 5 % від суми кредиту, з 23.06.2022 року по 22.09.2023 року - 4 % від суми кредиту, з 23.09.2023 року по 22.12.2024 року - 3 % від суми кредиту, з 23.12.2024 року по 23.02.2026 року 1,95 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних /а.с.114-115/.

Відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена кредитним договором.

Згідно з випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 23.02.2021 року по 27.03.2024 року, первинний кредитор взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 2894 виконав у повному обсязі /а.с.11-95/.

28.03.2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступив позивачу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2894 /а.с.102-105/.

Витяг з реєстру боржників, акт приймання-передачі боржників від 28.03.2024 року та акт приймання-передачі прав вимоги до договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 року додано до матеріалів справи /а.с.106-108/.

На адресу відповідачки представником позивача була направлена адвокатська вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № 2894 від 23.02.2021 року /а.с.9/ проте станом на дату подачі позову до суду зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання.

У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань, її заборгованість за кредитним договором № 2894 від 23 лютого 2021 року, згідно розрахунку позивача, становить 55 848,40 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 29 438,75 грн, простроченої заборгованість по відсоткам в розмірі 0,64 грн, простроченої заборгованість по комісії в розмірі 26 409,01 грн /а.с.120-121/.

Позивач вважає, що відповідачка зобов`язання за договорами належним чином не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, згідно розрахунку заборгованості за договором в розмірі 55 848,42 грн.

Відповідачка скористалася своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнає.

В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15)

Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № 2894 в розмірі 29 438,75 грн, в тому числі заборгованість по відсоткам в розмірі 0,64 грн.

Вимоги позивача в цій частині є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачки комісію за кредитним договором в розмірі 26 409,01 грн.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Умовами договору № 2894 передбачена оплатність обслуговування кредиту в наступному порядку: з 23.02.2021 року по 22.06.2022 року - 5 % від суми кредиту, з 23.06.2022 року по 22.09.2023 року - 4 % від суми кредиту, з 23.09.2023 року по 22.12.2024 року - 3 % від суми кредиту, з 23.12.2024 року по 23.02.2026 року 1,95 % від суми кредиту. Проте кредитний договір не містить переліку послуг з обслуговування кредиту, за надання яких первісним кредитором встановлено сплату щомісячної комісії, розмежування платних і безоплатних послуг. Так, у договорі не зазначено, яким чином здійснюється обслуговування кредиту банком, чи залежить воно від періодичності зверненням позичальника.

Отже, розмір комісії за обслуговування кредиту встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року по справі №204/224/21 зазначає, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням вищевикладеного вимоги про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідачки щодо застосування строків позовної давності до кредитного договору № 2894 від 23.02.2021 року, оскільки відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, з урахуванням введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив, у зв`язку із чим позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності.

Стосовно клопотання позивачки про розстрочку виконання рішення, суд зазначає наступне.

Процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах регулюється розділом VI ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, відстрочення і розстрочення виконання розглядається судом за заявою сторони судом який розглядав справу. Таким чином, питання розстрочки виконання рішення виконується на етапі виконання рішення. Тому таке клопотання відповідачки є необґрунтованим та передчасним.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідачки заборгованість на користь ТОВ «Цикл Фінанс» за кредитним договором № 2894 в розмірі 29 439,39 грн, з яких: 29 438,75 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 0,64 грн сума заборгованості за відсотками.

Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025 року, укладений із адвокатом Дорошенко М.А., детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Дорошенко М.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення заборгованості від 02.01.2025 року, додаткову угоду № 2894 до Договору № 43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025 року, ордер, виданий на ім`я адвоката Дорошенко Марини Анатоліївни на представництво інтересів позивача у Галицькому районному суду Івано-Франківської області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 10289/10.

Таким чином, враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений ним час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, а також керуючись принципами диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 276, 92 грн, виходячи з розрахунку: 29 439,39 грн (розмір задоволених позовних вимог)*2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) /55 848,42 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов представника позивача ТОВ «Цикл Фінанс» - Дорошенко Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) заборгованість у загальному розмірі 29 439 (двадцять дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 39 коп.) з яких: 29 438,75 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 0,64 грн сума заборгованості за відсотками;

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) витрати, пов`язані з отримання правової допомоги в розмірі 6 000 (шість тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 276, 92 (одна тисяча двісті сімдесят шість гривень 92 коп.)

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Дата складення рішення суду 19.06.2025 року.

СуддяГанна ВАСИЛЬЦОВА