Справа № 471/1556/24
Провадження №2/471/120/25
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" червня 2025 р. Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Жили Н.М.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мірошниченко О.В. звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.1996 року, укладеного між останнім та ОСОБА_3 , належить на праві приватної власності частина будинку з господарськими будівлями та спорудами біля нього за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України Братського) району Миколаївської області.

07 грудня 2001 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу частки житлового будинку з господарськими будівлями та спордми, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Того ж дня вказаний договір був зареєстрований Універсальною товарною біржею "Ріко-Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-148. Зобов' язання за цим договором сторонами виконано в повному обсязі: позивач сплатив відповідачу обумовлену вартість придбаного майна в суму 800 грн., а вона віддала йому документи та ключі від будинку. частка вказаного житлового будинку була зареєстрана Вознесенським МБТІ на праві приватної власності за позивачем за реєстровим №1506 від 14.12.2001 року. Нещодавно позивач дізнався, що вказаний договір є недійсними, оскільки не посвідчений нотаріусом. Вирішити питання про нотаріальне посвідчення цього договору на теперішній час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що місце проживання відповідача позивачу невідоме. За вказаних обставин позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном, тому звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та зареєстрований Універсальною товарною біржею "Ріко-Альянс" в «Журналі реєстрації біржових угод» 07 грудня 2001 року за №3-148; судові витрати залишити за позивачем.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 24.01.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 07.05.2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак остання надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі та без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а. с. № 82).

Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, причину неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 20.06.2025 р. ухвалено провести заочний розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та ухвалити заочне рішення.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 07 грудня 2001 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), укладено договір № 3-148 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив 1/2 ідеальної частки будинку АДРЕСА_1 . Зазначена 1/2 ідеальної частки житлового будинку складається: з житлового будинку зазначеного на плані літерою А-І, літньої кухні- Б-І, підвала-Б п/д, сарая- В-І, споруди- №1 вартістю 7473 (сім тисяч чотириста сімдесят три) гривні (а.с. №14).

Відповідно до п. 2 вказаного договору відчужувана ідеальної частки житлового будинку належала ОСОБА_2 на підставі дубліката Договору дарування, виданого 25 липня 1996 року, посвідченого Братською державною нотаріальною конторою Миколаївської області №3228 від 07.10.1964 р., зареєстрованого Вознесенським міжміським Бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 1506 від 16.09.1996 р..

Згідно п. 3 договору № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. відчужувана 1/2 ідеальної частки будинку продана за 800 гривень, сплачених покупцем продавцю повністю до підписання цього договору.

Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває права власності на 1/2 ідеальної частки будинку з моменту підписання цього договору та реєстрації його на біржі. Продавець зобов`язується звільнити від усього побутового майна не пізніше 28.12.2001 р., а покупець дає на це згоду.

В п. 8, п. 9 договору № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. підписаний сторонами. У вказаному договорі зазначено, що цей договір відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровано Універсальною товарною біржею "РіКо-Альянс" в «Журналі реєстрації біржових угод» за № 3-148 07 грудня 2001 року (а.с. № 14-15).

Нотаріусом вищезазначений договір не посвідчувався.

14 грудня 2001 року 1/2 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрована Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 та записана в реєстрову книгу № 9 за реєстровим № 1506, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі (а. с. № 16).

Нещодавно позивач дізнався про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.

Вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору №3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. на цей час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що місце проживання відповідача позивачу невідоме.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 9 ЖК України в редакції на час укладення вказаного договору, передбачено, що громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.

В теперішній час через те, що договір № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном.

З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_1 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передала йому документи та ключі від будинку. Придбана ідеальної частки житлового будинку була зареєстрована Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказану частку житлового будинку. Технічний паспорт на цей житловий будинок був перереєстрований на ім`я позивача.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати договір № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р. дійсним.

Судові витрати позивач просить залишити за ним.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 3-148 купівлі-продажу від 07.12.2001 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07.12.2001 року Універсальною товарною біржею «РіКо-Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод» за №3-148, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купив 1/2 ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Жила Н. М.