Справа №345/4658/24
Провадження № 2/345/49/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі: головуючого судді Миговича О.М.

секретаря Бабійчук Л.В.

представника позивача Чічак Л.М.

представника відповідача Зелінського П.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку загального позовного провадження справу за позовом Калуської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Калуської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю в сумі 3 862 453,98 грн, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача на користь Калуської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю за період з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року в сумі 3 862 453,98грн.

Позов мотивовано тим, що 05.06.2008 між Калуською міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі. Відповідно до укладеного договору, орендодавець надало в оренду земельну ділянку в строкове платне користування для реконструкції викуплених приміщень для обслуговування виробничої бази для ремонту та обслуговування власних транспортних засобів та їх паркування, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Площа наданої земельної ділянки становить 1,8280 га. Протягом дії терміну договору відповідач неналежним чином здійснював оплату за договором оренди землі. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.04.2011 на користь Калуської міської ради стягнуто 111 217,08 грн заборгованості по орендній платі за період з 01.05.2010 до 26.04.2011. Після закінчення терміну дії договору сторони його не продовжували та новий договір щодо оренди даної земельної ділянки не укладали. Окрім того, відповідач припинив свій юридичний статус фізичної особи підприємця та на даний момент використовує цю земельну ділянку як фізична особа.

На вищевказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу (авто гараж з адміприміщеннями, ангарний склад, прохідна, гараж диспетчерська, склад ПММ, естакада, ворота, огорожа. ворота, стіна), що на праві приватної власності належать відповідачу ОСОБА_1 . За період з 05.06.2008 року по 22.05.2011 року відповідач користувався даною земельною ділянкою правомірно, а саме на підставі відповідного договору оренди землі від 05.06.2008 року. Проте всупереч вимогам законодавства відповідач з 23.05.2011 року по теперішній час використовує земельну ділянку без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України.

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата.

Продовжуючи користуватися земельною ділянкою, ОСОБА_1 не здійснює оплату за користування землею.

У зв`язку з цим, Калуська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельної ділянки комунальної власності. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.11.2021 (справа №345/4284/21) позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Калуської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки площею 1,8280 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :06:005:0007, в розмірі орендної плати за землю за період з 15.09.2018 року по 15.03.2019 року в сумі 514 648,16 грн.

Проте, і в подальшому правовстановлюючих документів на землю у вказаний період ОСОБА_1 оформлено не було та оплату за користування землею ОСОБА_1 не здійснює.

З метою правильності визначення суми заборгованості та встановлення точної нормативно-грошової оцінки землі, Калуська окружна прокуратура звернулася з відповідним запитом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області. В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом від 01.08.2023 №10-9-0-10-3210/0/2-23 надало запитувану інформацію, вказавши нормативно-грошову оцінку на земельну ділянку за період 2020, 2021, 2022 та 2023 роки.

Управління земельних відносин Калуської міської ради здійснило розрахунок безпідставно-збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, відповідно до якого станом на 31.05.2024 року сума безпідставно-збережених коштів з 01.09.2021 по 30.06.2024 складає 3 862 453,98 грн.

Окрім того, у відповідь на запит Калуської окружної прокуратури №09.52-67-2073 вих-23 від 09.08.2023 Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом № 11157/5/09-19-24-10-05 від 13.09.2023 повідомило, що ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності 16.10.2015 року. Плата земельного податку або орендної плати за землю не здійснюється.

Враховуючи те, що відповідач не вчинив дій, спрямованих на оформлення права власності або права постійного землекористування вказаною ділянкою, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст.ст. 14.1.72, 14.1.73 ПК України). З моменту оформлення права власності на об`єкт нерухомості (який належать на праві приватної власності) у ОСОБА_1 виник і обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Цього обов`язку відповідач не виконав, а отже без законних підстав зберіг у себе майно кошти за оренду землі.

Позивач зазначає, що Калуською міською радою з урахуванням площі земельної ділянки та її нормативно-грошової оцінки розраховано розмір безпідставно збережених коштів як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності, яка розташована за адресою м. Калуш Івано-Франківської області у формі орендної плати за землю, яка нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, за період з 01.09.2021 по 30.06.2024 складає 3 862 453,98 грн.

Вказана сума розрахована управлінням земельних відносин Калуської міської ради із врахуванням нормативно-грошової оцінки земель промисловості та орендної ставки 4,5% від НГОЗ. Так, відповідно до рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 «Про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на території міста Калуша» ставка орендної плати з користування земельною ділянкою із цільовим призначенням 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» становить 4,5%.

Так, за земельну ділянку площею 1,8280 га, кадастровий номер :06:005:0007 нормативно грошова оцінка в 2021 році становила 23 062 867,15 грн., ставка орендної плати 4,5% (рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 «Про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на території міста Калуша»), нарахована орендна плата за період з 01.09.2021 по 31.12.2021 в сумі 345 943,00 грн., ОСОБА_1 сплачено 5 264,91 грн. Таким чином, сума боргу становить 340 678,09 грн.

За земельну ділянку площею 1,8280 га, кадастровий номер :06:005:0007 нормативно грошова оцінка в 2022 році становила 28 424 682,00 грн., ставка орендної плати 4,5% (рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 «Про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на території міста Калуша»), нарахована орендна плата за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 в сумі 1 279 110.69 грн., ОСОБА_1 сплачено 1 310,66 грн. Таким чином, сума боргу становить 1 277 800,03 грн.

За земельну ділянку площею 1,8280 га, кадастровий номер :06:005:0007 нормативно грошова оцінка в 2023 році становила 32 688 384,30 грн., ставка орендної плати 4,5% (рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 «Про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на території міста Калуша»), нарахована орендна плата за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в сумі 1 470 977,29 грн., ОСОБА_1 оплата не проведена. Таким чином, сума боргу становить 1 470 977,29 грн.

За земельну ділянку площею 1,8280 га, кадастровий номер :06:005:0007 нормативно грошова оцінка в 2024 році становила 34 355 491,90 грн., ставка орендної плати 4,5% (рішення Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 «Про встановлення ставок земельного податку та орендної плати на території міста Калуша»), нарахована орендна плата за період з 01.01.2024 по 30.06.2024 в сумі 772 998,57 грн., ОСОБА_1 оплата не проведена. Таким чином, сума боргу становить 772 998,57 грн.

Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , за період з 01.09.2021 по 30.06.2024 складає 3 862 453,98 грн. (з урахуванням строку позовної давності для стягнення заборгованості), тобто сума безпідставно утриманих коштів міської ради в розмірі орендної плати за землю, становить 3 862 453,98 грн. Відтак, просять позовні вимоги задоволити та стягнути судові витрати по справі.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.08.2024 року відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу п`ятнадцятиденний термін з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до поданої заяви від 20.09.2024 про вступ у справу як представника відповідача адвоката Зелінського П.Л., в електронній підсистемі «Електронний суд» було надано такий доступ з метою ознайомитися з матеріалами справи та отримати процесуальні документи адвокату (а.с.83).

16.01.2025 через «Електронний суд» поступив відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Зелінського П.Л. Представник відповідача у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, хоча доступ до матеріалів справи отримав після поданої заяви 20.09.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 178, ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Як вбачається зі ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідач пропустив строк подання відзиву на позовну заяву, встановлений судом, та не просив у відзиві про поновлення такого строку.

Таким чином відповідачем згідно ч.1 ст. 126 ЦПК України втрачене право на подання відзиву на позовну заяву, а будь яких поважних причин на поновлення такого строку відповідачем не обґрунтовано.

Враховуючи наведене, поданий відповідачем відзив залишається судом без розгляду.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 20.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Зазначила, що розмір плати за земельну ділянку комунальної власності, яка розташована за адресою м. Калуш Івано-Франківської області у формі орендної плати за землю, нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, за період з 01.09.2021 по 30.06.2024 становить 3 862 453,98 грн, яку просила стягнути та судові витрати по справі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у даній справі. На даний час нерухоме майно вибуло із власності ОСОБА_1 так як він фактично позбавлений можливості здійснювати правомочності власника щодо нерухомого майна яке розташоване на земельній ділянці Калуської міської ради, жодним чином не використовує їх земельну ділянку, а від так жодних коштів у себе не зберігав. В той же час до позовної заяви надано розрахунок суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Звернув увагу суду на ту обставину, що жодного обстеження земельної ділянки ні позивачем ні власником земельної ділянки не проводилось. Таким чином, жодних належних та допустимих доказів факту користування ОСОБА_1 земельною ділянкою не має, більше того, площа нерухомого майна суттєво відрізняється від площі земельної ділянки. Нерухоме майно вибуло із володіння та розпорядження ОСОБА_1 саме із 2011 року, що співпадає із період припинення дії договору оренди землі. Особа яка набула правомочності власника не оформила їх у встановленому законом поряду, що і призвело до недоотримання різними бюджетами грошових коштів. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 1,8280 га, кадастровий номер якої :06:005:0007, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; вид використання: база для ремонту транспортних засобів перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Калуша, від імені якої права власника реалізує орган місцевого самоврядування - Калуська міська рада.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 .

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до рішення Калуської міської ради від 22.05.2008 року №611 ОСОБА_1 було надано в оренду земельну ділянку у строкове платне користування для реконструкції викуплених приміщень для обслуговування виробничої бази для ремонту та обслуговування власних транспортних засобів та їх паркування, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Зі змісту договору оренди від 05.06.2008 року, укладеного між Калуською міською радою та ОСОБА_1 , вбачається, що договір оренди було укладено до 22.05.2011 року.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області листом № 11157/5/09-19-24-10-05 від 13.09.2023 повідомило, що ОСОБА_1 прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності 16.10.2015 року. Плата земельного податку або орендної плати за землю не здійснюється.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 22.11.2021 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Калуської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки площею 1,8280 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :06:005:0007, в розмірі орендної плати за землю за період з 15.09.2018 року по 15.03.2019 року в сумі 514 648,16 грн.

Управління земельних відносин Калуської міської ради здійснило розрахунок безпідставно-збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, відповідно до якого станом на 31.05.2024 року сума безпідставно-збережених коштів з 01.09.2021 по 30.06.2024 складає 3 862 453,98 грн.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Частиною 14.1.136 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому, відповідач належні дії, спрямовані на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою не вчинив.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13).

За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є власником об`єкта нерухомості, який розміщений на спірній земельній ділянці, що належить до комунальної власності.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України).

За змістом глави 15 ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Велика Палата Верховного Суду своїй постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок.

До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212 ЦК України(аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17).

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідач на момент звернення позивача з цим позовом права власності або користування на спірну земельну ділянку не набув, проте нею фактично користувався.

Відповідно до статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, про що зазначено у пункті 288.1. статті 288 ПК України, що узгоджується з положеннями статті 125 ЗК України.

Отже, у спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Щодо доводів представника відповідача, про те, що на даний час нерухоме майно вибуло із власності ОСОБА_1 та він фактично позбавлений можливості здійснювати правомочності власника, жодним чином не використовує земельну ділянку, а відтак жодних коштів у себе не зберігав не заслуговують на увагу, оскільки жодними доказами не підтверджено факт вибуття земельної ділянки та перехід її у власність іншої особи. Натомість відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що нежитлові будівлі та споруди майнового комплексу, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 .

Досліджені у судовому засіданні судові рішення стосуються радше нежитлових будівель та споруд майнового комплексу, які розташовані на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 та не підтверджують факт самовільного захоплення та користування земельною ділянкою ОСОБА_2 .

Відповідач зазначає, що до позовної заяви надано розрахунок суми безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, однак суд встановив, що до позовної заяви позивачем додано розрахунок суми безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.

З розрахунку вбачається, що при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі несплаченої орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року в сумі 3 862 453,98грн. позивачем було враховано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; ставка орендної плати за оренду земель 4,5% від нормативної грошової оцінки землі.

На противагу поданому позивачем розрахунку, відповідач свого розрахунку не подавав та не спростував поданий позивачем.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,2ст.77, ч.1 ст.95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проте, в порушення вищезазначених норм цивільного процесуального права, розрахунки позивача не спростовані відповідачем, іншого розрахунку останнім також не наведено. Факту заволодіння та використання земельною ділянкою також не доведено.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані про справ докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності зіст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачені витрати по оплаті судового збору у розмірі 46 349,45 гривень

На підставі викладеного, ст.1212 ЦК України, ст.ст. 120,125, 152, 156, 206 ЗК України та керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Калуської міської ради (, юридична адреса м. Калуш, вул. І.Франка, 1) безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки, площею 1,8280 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер якої :06:005:0007, в розмірі орендної плати за землю за період з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року в сумі 3 862 453,98 грн., а також 46 349,45 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.06.2025.

Суддя