Справа № 740/2247/25
Провадження № 2/740/1220/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судових засідань Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Олександра Матвієнка в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, - Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради до ОСОБА_1

про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

встановив:

28.04.2025 керівник Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Матвієнко О. звернувся до суду в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України з позовом, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь: Національної служби здоров`я України витрати на лікування потерпілого від злочину в розмірі 24 820 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.10.2023, який набрав законної сили 28.11.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України. Вказаним вироком установлено, ОСОБА_1 13.06.2023 близько 20 год 10 хв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою з одностороннім рухом по вул. Шевченка у м. Ніжині Чернігівської області в напрямку в перехрестя з вул. Синяківська до перехрестя з вул. Батюка зі швидкості близько 80 км/год, перевищуючи дозволену у населених пунктах швидкість, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу буд. №43 по вул. Шевченка навпроти перехрестя з вул. 8 Березня у м. Ніжині Чернігівської області, позначеного дорожнім знаком, визначеним пунктом 5.35.1 Правил «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» передбаченою п. 34.1 Правил, перед яким зупинився автомобіль марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та на якому перебувала малолітній пішохід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосував своєчасно гальмування для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала по позначеному нерегульованому пішохідному переходу проїзну частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма, перелом правої ключиці зі зміщенням, забій очного яблука та тканини орбіти, перелом кісток носа з незначним зміщенням, лівобічний гайморит, струс головного мозку, астено-вегетативний синдром, гематома м`яких тканин лобної частки зліва, забій грудної клітини та передньої черевної стінки, осадніння та підкірна гематоми обличчя, які в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

Загальна сума витрачених бюджетних коштів за час стаціонарного лікування потерпілої становить 25 300, 16 грн, зокрема вартість лікування за рахунок коштів Національної служби здоров`я України становить 24 820 грн, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.1206 ЦК України. Вказана сума відповідачем у добровільному порядку не відшкодована.

Деснянською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони було повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені порушення інтересів держави, проте останніми було повідомлено, що заходи претензійно-позовного характеру ними не вживались, проте вони не заперечують проти звернення до суду прокуратури в інтересах держави з даним позовом.

За обставин бездіяльності органів, уповноважених державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, інтереси держави порушені і є підстави для їх представництва прокурором у суді.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги останній не визнав, у задоволення позову просив відмовити. Вважає, що у Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді при подачі та розгляді спарви про стягнення з нього витрат понесених зкладом охорони здоров`я.

02.06.2025 від керівника Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Матвієнка О. надійшла відповідь на відзив в якій з посиланням на ст.23 ЗУ «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України, рішення Конституційного суду від 08.04.1999 спарва №3-рп/99, постанови ВС від 07.12.2018 у спарві №924/1256/17, від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, обґрунтував правові підстави звернення до суду з цим позовом. Позовні вимоги підтримав та просив просив задовольнити.

Від представника Національної служби здоров`я України та Ніжинської міської ради надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представника та підтримання позовних вимог.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивачів - Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна дитяча лікарня» надійшла заяв про розгляд справи без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст.128 КПК України).

Відповідно до вимог ст.131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно ч.4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Положеннями ст.1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993.

Як передбачено цим Порядком сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

У фактичні витрати лікарні входять такі видатки: заробітна плата працівників; нарахування на оплату праці; видатки на придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування; оплата всіх послуг, в тому числі і комунальних; інші поточні витрати лікарні.

Кожен місяць фактичні витрати лікарні - різні, кількість ліжко-днів різна, тому і сума вартості за один ліжко-день кожного місяця змінюється.

Згідно з п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Відповідно п.3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до пп.а п.3 ч.1 ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування лікарні широкого профілю здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що вироком Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області від 27.10.2023, який набрав законної сили 28.11.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.62 КК України ОСОБА_1 замінено призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 (два) роки. Даним вироком зокрема встановлено, що отримані ОСОБА_3 тілесні ушкодження перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_1 . Питання щодо відшкодування витрат на лікування потерпілої прокурором у даному провадженні не ініціювалось.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За даних обставин внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 , як засудженою за злочин, правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого спричинені тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_3 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради з 14.06.2023 по 30.06.2023 (16 ліжко днів). Вартість фактичних витрат на лікування становить 24 820 грн.

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів на спростування наведеного зі сторони позивача відповідачем не надано, зокрема і щодо посилань на відсутність понесення лікарнею витрат на лікування та необгрунтованості розрахунку, при цьомуч.3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, тобто сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них, в іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони, тобто доказування є юридичним обов`язком сторін, зокрема і відповідача. Принцип змагальності не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п.81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19). Також відповідачем не подано будь-яких доказів на спростування розрахунку вартості лікування чи його складових, також не заявлене клопотання про призначення по справі відповідної судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності вказаних витрат. З даних підстав доводи відповідача судом відхиляються.

Відповідно до довідки №41-06/520 КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, ОСОБА_3 з 14.06.2023 по 30.06.2023 перебувала на лікуванні 16 ліжко-днів і на лікування в цей період затрачено коштів у розмірі 25 300 грн, з яких зокрема 24820 грн кошти державного бюджету (кошти НСЗУ) (а.с. 52).

Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як встановлено судом, потерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради, саме внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень, які мали місце через дії відповідача ОСОБА_1 .

Тобто перебування потерпілої на лікуванні в даному випадку є наслідком дій відповідача.

Отже, враховуючи норми діючого законодавства, відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в дохід державного та місцевого бюджетів, за рахунок яких фінансувалася лікарня.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих па захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Дана позиція узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі 587/430/16-ц.

Відповідно до ч 4 ст.56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №1-1/99 визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. При цьому інтереси держави можуть збігатися повністю, частково, або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 зробив висновок, що наведене Конституційним Судом України розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст.131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Деснянською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони було повідомлено Національну службу здоров`я України про виявлені порушення та про необхідність вжиття заходів реагування, а в подальшому і про подачу позовної заяви в інтересах держави в особі Національної служби здоровя України.

Таким чином, прокурором дотримано порядок, передбачений статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення до суду з цим позовом.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що Деснянська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулась до суду з позовом в інтересах Національної служби здоровя України, з дотриманням процедури встановленої нормами діючого законодавства. Прокурором доведено суду причини, через які захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а тому клопотання про залишення позову без розгляду, із зазначених представником відповідачів підстав, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За даних обставин судом встановлені підстави для задоволення позову повністю шляхом стягнення із відповідача 24 820 грн витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, при цьому прокурор має право на пред`явлення даного позову в інтересах держави в особі Національноїслужби здоров`я України, оскільки державі завдано майнової шкоди внаслідок лікування потерпілого від кримінального правопорушення та порушено її інтереси, що підлягають захисту з боку органів прокуратури України із врахуванням принципів захисту державного інтересу, законності, публічного інтересу (справи ЄСПЛ «Менчинська проти росії», «Мартіні проти Франції», «Кресс проти Франції»).

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 3028 грн судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись ст. 2, 3, 4, 10, 12, 13, 76-81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 24 820 (двадцять чотири тисячі вісімсот двадцять) грн у дохід Державного бюджету України (рахунок UA0026011, ГУК у м.Києві/Шевченківський район/24060300, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), ).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (ЄДРПОУ 3834701 4рахунок отримувача UA0082966, МФО 820172 в ДКСУ м.Київ) судовий збір в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Гагаріна