23.06.2025
Справа № 642/5560/23
Провадження № 4-с/642/16/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Проценко Л.Г.,

за участю секретаря Гойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження скаргу ОСОБА_1 на дії виконавця органу примусового виконання Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Нікуліна О.М. звернулася до суду зі скаргою на дії виконавця органу примусового виконання Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Христини Білової та скасування постанови від 09.04.2025 у виконавчому провадженні № 77737599 про арешт коштів боржника в частині накладання арешту на грошові кошти на рахунок № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування вимог посилалася на те, що по зазначеному рахунку ОСОБА_1 , як інвалід 2 групи внаслідок війни, отримує пенсію по інвалідності для військового, яка є єдиним джерелом його доходу. З цих коштів він щомісячно сплачує аліменти на дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим провадженням № 75626432 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за виконавчим провадженням № 67665640. Отже, накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку для отримання пенсії та інших соціальних виплат позбавило Боржника основного та єдиного джерела для існування, поставило його у скрутне матеріальне становище у зв`язку із відсутністю коштів на придбання продуктів харчування, ліків, які життєво необхідні йому як інваліду, на оплату комунальних послуг, лишило можливості своєчасно щомісячно сплачувати аліменти на дітей, і взагалі, він залишився без коштів для існування та необхідного лікування, чим порушуються його конституційні права.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 03.06.2025 поновлено строк на оскарження постанови старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у місті Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Христини Білової від 09.04.2025 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №77737599, та призначено до розгляду вказану скаргу ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача - Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно належним чином, в матеріалах справи є дані про належне їх повідомлення, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не надав.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи проводився за відсутності його учасників.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, взявши до уваги позицію скаржника та його представника, викладену у скарзі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

09.04.2025 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Біловою Христиною Борисівною відкрито виконавче провадження № 77737599 по примусовому виконанню рішення Ленінського районного суду м. Харкова (виконавчий лист № 642/5560/23) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 провадженню 02.12.2011 р.н. по виконавчому № 67665640 за період з 01.06.2014 року по 01.09.2023 року у розмірі 271618,77 грн.

В межах виконавчого провадження № 77737599 старшим державним виконавцем Біловою Х.Б. постановою від 09.04.2025 про арешт майна боржника, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа № 642/5560/23, виданого Ленінським районним судом м. Харкова, накладено арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , на який зараховуються виключно кошти цільового призначення -пенсія та інші соціальні виплати (субсидія на оплату комунальних послуг, виплати ВПО), що підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 , виданою філією Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк».

11.04.2025 до старшого державного виконавця Білової Христини Борисівни скаржником подана заява про зняття арешту з банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» на який зараховується пенсія ОСОБА_1 з доданням виписки з рахунку.

07.05.2025 ОСОБА_1 отримано лист-відповідь на вищезазначену заяву в приміщенні Холодногірсько-Новобаварському відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому державний виконавець вказав про неможливість зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 № UA 1624525 до повного погашення боргу згідно з виконавчим документом, зазначив, що АТ «Ощадбанк» при виконанні постанови про арешт коштів боржника, визначає статус коштів, які надходять на рахунок, а також зазначив, що копії постанови про арешт коштів боржника від 09.04.2025 направлено сторонам до відома.

20.05.2025 скаржник особисто отримав копію постанови старшого державного виконавця Христини Білової від 09.04.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 77737599, про що є відмітка в матеріалах виконавчого провадження.

Представник скаржника адвокат Нікуліна О.М. звернулась з адвокатським запитом 21.04.2025 № АЗ-02-07/25 до філії Харківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з питання надання інформації та копії документів на підставі яких всупереч вимогам частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірно накладений арешт на банківський рахунок № НОМЕР_1 , на який зараховується пенсія та соціальні виплати ОСОБА_1 . До адвокатського запиту була додана заява ОСОБА_1 про надання згоди на розголошення інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації, банківської таємниці).

У листі-відповіді від 23.04.2025 № 46/12-06/47022/2025 АТ «Ощадбанк» зазначив про неможливість надання запитуваної інформації на підставі статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та надали роз`яснення про можливість отримання інформації на запит тільки з письмового дозволу фізичної особи клієнту банку, який власноруч підписується цією особою і її власноручний підпис засвідчується підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою або нотаріально. ОСОБА_1 в подальшому засвідчив заяву про надання згоди на розголошення інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації, банківської таємниці) у уповноваженої особи АТ «Ощадбанк» і адвокат Нікуліна О.М.

08.05.2025 повторно звернулась з адвокатським запитом № АЗ-02-08/25 до філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» з доданням засвідченої заяви.

13.05.2025 з АТ «Ощадбанк» адвокатом Нікуліною О.М. отримано електронне повідомлення за № 46/12-06/55449/2025 в якому повторно банк посилаючись на вимоги статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відмовив в наданні інформації і запропонував вирішувати питання щодо зняття арешту з коштів на рахунку безпосередньо в ініціатором такого арешту державним виконавцем.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що вказана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідносин, припинення правовідносин та інше.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з положеннями частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Вказаний правовий висновок також викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до пункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отамання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

За вимогами ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Отже, в супереч нормам закону, старший державний виконавець Білова Х.Б. при отримання Заяви про зняття арешту з доданням доказів які саме кошти зараховуються на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 не перевірив їх призначення і не зняв арешт.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, постанова або інший процесуальний документ (або їх частина), винесені у виконавчому провадженні приватним виконавцем, якщо вони суперечать вимогам законодавства щодо примусового виконання рішень, можуть бути скасовані за зверненням сторони виконавчого провадження або особи, права якої порушені, постановою керівника структурного підрозділу Міністерства юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері примусового виконання рішень, або особи, яка виконує його обов`язки, крім випадків, якщо наявна інформація про судове провадження, ініційоване особою, яка подала звернення, у зв`язку із спором між тими самими сторонами з такого самого предмета і з тієї самої підстави. Банкам чи іншим фінансовим установам така постанова надсилається поштою або на офіційну електронну адресу, а також може бути вручена під розписку.

У період дії воєнного стану в Україні, приватний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи, за умови наявності об`єктивних підстав, має право своєю постановою скасувати постанову чи інший процесуальний документ (або їх частину), винесені ним у виконавчому провадженні.

В обґрунтування скарги представник ОСОБА_1 посилається на норми Закону України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022, яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 10-2, що містить положення щодо тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припинення звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються і встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Зазначена норма права припиняє звернення щодо стягнення на пенсію та інші доходи боржника тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, у тому числі в рамках виконання рішення суду щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Щодо вимоги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білової Х.Б., суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.

Так, 09.04.2025 старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управлінн Міністерства юстиції Біловою Христиною Борисівною відкрито виконавч провадження № 77737599 по примусовому виконанню рішення Ленінськог районного суду м. Харкова (виконавчий лист № 642/5560/23) про стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплат аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 т ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 по виконавчому провадженню № 67665640 за період з 01.06.2014 року по 01.09.2023 рок у розмірі 271618,77 грн.

Згідно з ч. 1, 3, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Таким чином, як вбачається із матеріалів справи, вимога скаржника про визнання дії старшого державного виконавцяХолодногірсько-Новобаварського відділу виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Христини Білової, задоволенню не підлягає, оскільки суд поновлює порушені права заявника шляхом скасування постанови від 09.04.2025 у виконавчому провадженні № 77737599, що є справедливою сатисфакцією для скаржника.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку для отримання пенсії та інших соціальних виплат позбавило боржника основного та єдиного джерела для існування, поставило його у скрутне матеріальне становище у зв`язку із відсутністю коштів на придбання продуктів харчування, ліків, які життєво необхідні йому як інваліду, на оплату комунальних послуг, лишило можливості своєчасно щомісячно сплачувати аліменти на дітей, і взагалі, залишився без коштів для існування та необхідного лікування, чим порушуються його конституційні права. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткову доведеність та обгрунтованість скарги, у зв`язку з чим вважає за необхідне її задовольнити частково.

Керуючись, ст. ст. 12, 30, 76, 81, 95, 263, 265, 354-355, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії виконавця органу примусового виконання Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білової Х.Б. задовольнити частково.

Скасувати постанову від 09.04.2025 у виконавчому провадженні № 77737599 про арешт коштів боржника в частині накладання арешту на грошові кошти на рахунок № НОМЕР_1 відкритого в АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині скарги відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 23.06.2025.

Суддя Л.Г. Проценко