Справа № 195/798/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

20.06.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Омеко М.В., за участі секретаря судового засідання Мартинової Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву Виконавчого комітету Томаківської селищної ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради, -

В С Т А Н О В И В:

До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов Виконавчого комітету Томаківської селищної ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір?ю малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачка злісно ухиляються від обовязків по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини, не займаються належним чином її розвитком, не забезпечують належні умови проживання, не піклуються про її здоров?я, фізичний та розумний розвиток.

Відповідачка по справі проживає на території Нікопольського (колишнього Томаківського) району. Громадянка ОСОБА_1 від шлюбу з громадянином ОСОБА_3 має дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 4 у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_1 від 05.06.2015 року.

18 травня 2017 року згідно рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Мати ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 зі співмешканцем та малолітньою донькою.

Батько дитини, ОСОБА_3 , на території Томаківської селищної територіальної громади не зареєстрований та не проживає. Батьки проживали однією родиною незначний період та близько дев`яти років разом не проживають.

Починаючи з червня 2024 року дитина постійно проживає з бабою ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , яка самостійно займається вихованням онука, який повністю перебуває на її утриманні. З того часу з дитиною мати спілкувалася дуже рідко. Олександр навчається на дистанційній формі навчання у 3 класі Кисличуватської гімназії - філії Томаківського ліцею №1 Томаківської селищної ради Дніпропетровської області. За інформацією школи, за час проживання дитини у баби, дитина почала краще навчатись, хлопець забезпечений шкільним приладдям, гаджетами та необхідними речами. Шкільним життям дитини цікавиться тільки баба ОСОБА_4 .

Громадянка ОСОБА_1 ніяким чином участі у вихованні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні, матеріальної підтримки також не надає, аліменти не сплачує, повністю самоухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини. Протягом останніх трьох років взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчанням та інтересами дитини.

Громадянка ОСОБА_1 повністю ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків.

З 2020 року родина ОСОБА_1 неодноразово потрапляла в поле зору фахівців із соціальної роботи за неналежне виконання батьківських обов`язків та низький виховний потенціал, залишення дитини без належного догляду на тривалий час, схильність до вживання алкогольних напоїв.

За інформацією КОМУНАЛЬНОГО ЗАКЛАДУ «ЦЕНТР СОЦІАЛЬНИХ ПОСЛУГ «КРОК НАЗУСТРІЧ» ТОМАКІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, сім`я громадянки ОСОБА_1 знаходиться на обліку сімей, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Родина неодноразово перебувала під соціальним супроводом. На сьогоднішній день, малолітній ОСОБА_5 проживає у м. Марганець у баби ОСОБА_4 . Мати утриманням та вихованням дитини не займається.

У лютому 2025 року надійшло повідомлення щодо вчинення домашнього насильства в родині відносно ОСОБА_1 , після чого мати з меншою дитиною залишила місце проживання у співмешканця. На даний час соціальні послуги родині не надаються.

Службою у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради спільно з спеціалістами КЗ «ЦСП «КРОК НАЗУСТРІЧ» в березні-квітні 2025 року відвідана родина за місцем проживання: АДРЕСА_2 , де встановлено, що ОСОБА_1 з донькою, після вчинення домашнього насильства співмешканцем по відношенню до неї, знову повернулася до нього, зі старшою дитиною більше року майже не спілкується.

Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебував на обліку в службі у справах дітей ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ТОМАКІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, як такий, що перебував у складних життєвих обставинах.

На даний час вже більше року дитина проживає у баби. Поряд з тим Відповідачка, на прохання забрати свого сина, пояснює про небажання дитини та співмешканця проживати родиною, мати долею хлопця, його навчанням, успіхами, розвитком та вихованням не цікавиться.

Питання щодо ситуації в родині ОСОБА_1 розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Томаківської селищної ради.

Проведена профілактична робота з матір`ю позитивного результату не дала.

У зв`язку з підтвердженням фактів невиконання громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню умов проживання малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за поданням Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Томаківської селищної ради від 21 березня 2025 року № 4, виконавчим комітетом Томаківської селищної ради прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки відповідача по справі.

Підставою для звернення ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ ТОМАКІВСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ, як органом опіки та піклування, з даною заявою до суду є необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка ще не має можливості самостійно захищати свої права.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову не заперечуєю, підтвердила що дійсно перебуває в скрутному становищі.

Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків; у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

За змістом ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Судом були встановлені наступні обставини.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є наступні особи: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_1 . Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видано Виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 4.

Згідно довідки КЗ "Центр соціальних послуг "Крок назустріч" Томаківської селищної ради № 162 від 14.05.2025 року сімя ОСОБА_1 знаходиться на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах та неодноразово перебувала під соціальним супроводом.

Згідно актів обстеження умов проживання з метою захисту прав дитини від 05.03.2025, 15.04.2025 року було проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_2 де за цією адресою проживають ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даними актами було встановлено, що умови для проживання ОСОБА_8 не має. Менша дитина проживає разом з батьками в одній кімнаті.

Рішенням ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ Томаківської селищної ради Дніпропетровської області, № 97 від 24.03.2025 року затверджено ВИСНОВОК про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 .

Згідно ВИСНОВКУ про доцільність позбавлення батьківських прав, з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування ВК Томаківської селищної ради вважає за можливе позбавити батьківських прав громадянки ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи вищенаведені докази, суд вважає, що позивач довів той факт, що відповідач по теперішній час не піклуються про стан здоров`я, моральний, фізичний, духовний розвиток свого малолітнього сина, ніякої участі в його утриманні та вихованні не приймають, як цього вимагає ст. 150 СК України, тобто свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому у найкращих інтересах дитини для забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, відповідачі слід позбавити батьківських прав.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вказаної статті Сімейного кодексу України позивач і звернувся до суду з даним позовом.

Підставою позбавлення батьківських прав, як зазначає позивач є те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки, де б вони не перебували, зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Таким чином, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідачки батьківських прав.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою.

Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Тому, суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачки батьківських прав по відношенню до дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Оскільки позивач був звільний від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача судом задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір на користь Держави з відповідачів в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Томаківської селищної ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Томаківської селищної ради задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до її малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення малолітнім повнолітнього віку, на користь органу опіки та піклування Томаківської селищної ради Дніпропетровської області.

Направити рішення суду про позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по відношенню до її малолітньої дитини:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), після набрання ним законної сили, за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення про стягнення аліментів в межах платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 00 копійок на користь держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат) МФО 899998), код банку отримувача: МФО899998, номер рахунку (IBAN № UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: М. В. Омеко