УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 761/21216/22

провадження № 61-7552ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 22 березня 2013 року у розмірі 123 000, 00 дол. США та відсотки у розмірі 207 812, 71 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 травня

2025 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за розпискою

від 22 березня 2013 року в розмірі 123 000, 00 дол. США, відсотки за користування коштами в розмірі 207 024, 16 дол. США.

18 червня 2025 року ОСОБА_1 направив до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року.

У касаційній скарзі просить суд касаційної скарги скасувати оскаржувану постанову та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

У частині першій статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 179/303/17, від 30 жовтня

2019 року у справі № 705/2437/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі

№ 1512/2-234/11,від 16 червня 2021 року у справі № 756/3115/17, від 08 лютого

2023 року у справі № 758/13267/19.

Також заявник вважає, що суд апеляційної інстанції, порушивши норми процесуального права, встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимого доказу (пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Заявник зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано дійшов висновку про невиконання відповідачем ухвали суду від 05 червня 2024 року про призначення судової експертизи, у зв`язку з її несплатою. На думку заявника, апеляційний суд після прийняття ухвали про призначення судової експертизи мав направити відповідачу рахунок про оплату проведення експертизи, однак такого рахунку останній не отримував ані від суду, ані від експерта, а тому не вважає, що він відмовився від проведення експертизи.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містять підстави касаційного оскарження, передбачену пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 14 травня 2025 року.

Витребувати із Шевченківського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 761/24216/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська