ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі, у складі судді Кобеляцької-Шаховал І.О. по справі № 227/2883/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту здійснення постійного догляду,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 подав через суд заяву, в якій просив встановити факт, що він здійснює сторонній догляд за ОСОБА_4 , 07 лютого 1939 року, обґрунтовуючи це тим, що остання є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду, що встановлено медичною довідкою і не може сама себе обслуговувати. В позасудовий спосіб встановити такий факт не представилось можливим, що стало підставою для звернення його до суду.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, - зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 214/3475/24.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у даній справі правовідносини є подібними з тими, що є предметом розгляду у справі № 214/3475/24, яка переглядається касаційною інстанцією, оскільки стосуються можливості розгляду встановлення факту постійного догляду по суті. З метою забезпечення єдності судової практики та для відступлення від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: від 11 грудня 2024 року у справі № 153/247/24, провадження № 61-6573св24, від 18 грудня 2024 року у справі № 352/1658/23, провадження № 61-14285св23, на підставі п.10 ч.1 ст. 252, п.14 ч.1 ст. 253 ЦПК України, суд першої інстанції вважав, що є наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 214/3475/24.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи це тим, що для розгляду справи по суті він надав усі необхідні письмові докази як для доведення здійснення ним непрофесійного постійного стороннього догляду за його бабусею, так і вжиття усіх можливих заходів за для вирішення цього питання у позасудовому порядку. Скаржник вважає, що суд, затягуючи судовий процес, не сприяє йому у доведенні та встановленні такого факту, що перешкоджає скаржникові у здійсненні своїх законним прав та обов`язків. Зазначив, що він вже є мобілізованою особою, а його бабуся, враховуючи надання згоди її двох доньок на його постійний догляд та неможливість ними здійснювати такий догляд, залишилась фактично наодинці.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористалися та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про передачу справі для розгляду іншому суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що підставою звернення до суду з даною заявою у заявника є те, що він на безоплатній основі здійснює сторонній догляд за своєю бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом свого здоров`я потребує догляду та не здатна до самообслуговування. При цьому, встановлення судом вищевказаного факту для нього породжує юридичні наслідки та виникнення прав і обов`язків, визначених ЗУ «Про соціальні послуги» та ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалюючи про зупинення провадження у цій справі на підставі п.10 ч.1 ст. 252, п.14 ч.1 ст. 253 ЦПК України, суд першої інстанції зазначив, що у даній справі правовідносини є подібними з тими, що є предметом розгляду у справі № 214/3475/24, оскільки стосуються можливості встановлення факту постійного догляду. Виходячи із наведеного, враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 15 січня 2025 року передав на розгляд Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду справу № 214/3475/24 з метою забезпечення єдності судової практики та для відступлення від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: від 11 грудня 2024 року у справі № 153/247/24, провадження № 61-6573св24, від 18 грудня 2024 року у справі № 352/1658/23, провадження № 61-14285св23, тому наявні підстави для зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 214/3475/24.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та відкидає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так, суд першої інстанції зазначив, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 15 січня 2025 року вирішив передати питання щодо можливості встановлення судом факту постійного догляду, у тому числі, з метою отримання відстрочки від призову на військову службу, на розгляд Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду (справа № 214/3475/24) з метою забезпечення єдності судової практики та для відступлення від правових висновків, викладених у Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: від 11 грудня 2024 року у справі № 153/247/24, провадження № 61-6573св24, від 18 грудня 2024 року у справі № 352/1658/23, провадження № 61-14285св23.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява №28342/95). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви міста Люпені проти Румунії» (Lupeni greek catholic parish and others v. Romania), заява №76943/11).

Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

Устатті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У такому випадку, провадження у справі зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку (п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України)

З`ясовуючи предмет розгляду, що досліджується в касаційній інстанції у справі №214/3475/24, суд першої інстанції правомірно зазначив про подібність предмету з цією справою, а також необхідність визначення можливості розгляду справи за такими заявами про встановлення факту постійного догляду в судовому порядку.

Ця обставина є належною підставою для зупинення провадження у даній справі за вимогами п.10 ч.1 ст.252, п.14 ч.1 ст. 253 ЦПК України, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Крім цього колегія суддів наголошує, що за відомостями ЄДРСР, постановою Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 травня 2025 року у справі № 214/3475/24 провадження № 61-15969сво 24, до розгляду якої зупинено провадження у цій справі, що переглядається апеляційним судом, зупинити касаційне провадження у справі № 214/3475/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи.

Доводи скаржника про те, що він має усі належні докази здійснення ним одноособового стороннього догляду за його бабусею стосуються розгляду справи по суті заявлених вимог, а не питання та застосування норм процесуального права щодо зупинення провадження з підстав, визначених ухвалою суд першої інстанції, тому такі доводи колегія суддів прийняти до може до уваги.

Колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та об`єктивного висновку про зупинення провадження у даній справі, з`ясувавши, з метою забезпечення єдності судової практики, предмет цього судового розгляду, наявність перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку об`єднаною палатою, а станом на тепер і вже Великою Палатою Верховного Суду, тому для застосування положень ст. 379 ЦПК України колегія суддів не встановила підстав.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо зупинення провадження у справі з наведених підстав, і такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права при вирішенні питання про зупинення провадження у даній справі, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення та колегією суддів не встановлено підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, тому колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року про зупинення провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 20 червня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна