Провадження № 2-о/175/290/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2025 року с. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бойка О.М.,

із секретарем Кальченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходженні на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходженні на утриманні.

Згідно автоматизованого розподілу судових справ між суддями заява була розподілена до провадження судді Бойка О.М.

В заяві ОСОБА_1 просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 в період проходження військової служби, за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , знаходився на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в період проходження військової служби.

В обґрунтування заяви заявник вказував на те, що він є сином та єдиним членом сім`ї ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного рункту Велика Новосілка Волновахського району Донецької області. 25 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав заявнику сповіщення про смерть батька ОСОБА_2 із зазначенням, що смерть пов`язана з проходженням військової служби.

ОСОБА_2 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_3 , але там не мешкав, оскільки будинок АДРЕСА_3 є зруйнованим з 1998 року. Фактично мешкав без реєстрації разом з сином ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 .

Після початку військової агресієї російської федерації проти України 26 липня 2022 року ОСОБА_2 був мобілізований як особа, що має військовий досвід, в інженерно-саперні війська. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер в зоні бойових дій від атеросклеротичної хвороби серця.

Заявник є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки батько в зареєстрованому шлюбі не перебував, інших дітей (повнолітних та неповнолітніх) не мав, його батьки були громадянами російської федерації, мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , батько ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Виборг Виборгського району Ленінградської області.

Після смерті батька заявник звертався 24.02.2024 року з заявою про виплату одноразової грошової допомоги на поховання та грошового забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України листом від 25 квітня 2024 року № 1223 повідомила заявника про те, що він є повнолітньою особою і згідно наявних відомостей не проживав із загиблим, тому має право лише на компенсацію матеріальних витрат на ритуальні послуги та на спорудження пам`ятника в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто в період, коли діяв Закон України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 2489-IX від 29.07.2022, згідно статті 16-1 якого право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення.

Заявник до 23 червня 2021 року навчався в середньому загальноосвітньому закладі, 04 липня 2021 року набув повноліття. Після мобілізації батька одноособово здійснював ремонтно-технічні роботи по домогосподарству. 17 грудня 2022 року отримав важку побутову травму, внаслідок чого знаходився в лікарні на розтяжці кісток ноги, 03 січня 2023 року був прооперований, в ліву ногу були вкручені металеві пластини. Після виписки з лікарні був обмеженим в рухах, протягом 6 місяців ходив за допомогою милиць, а до кінця 2023 року з лангетою на нозі. До дійсного часу через пошкодження нерву не відчуває ліву стопу, нога повністю не розработана, продовжує наглядатися у лікаря-травматолога, в майбутньому необхідне проведення наступної операції по видаленню металевих пластин з лівої ноги. На день смерті батька заявник був непрацездатним, на теперішній час обмежено працезданий.

Після мобілізації ОСОБА_2 регулярно пересилав заявнику гроші зі своєї картки, після отримання заявником травми та госпіталізації з 18.12.2022 року по 18.01.2023 року ОСОБА_2 пересилав грошові кошти на карту колишньої дружини ОСОБА_5 на утримання та лікування сина, якими були оплачені операція, медичні препарати та використане при операції медичне обладнання. Також кожного разу, коли мав можливість заїхати додому, надавав грошові кошти на ведення господарства, придбання продуктів харчування, ліків, тощо.

Заявник вважає, що він фактично перебував на утриманні батька ОСОБА_2 , який забезпечував його матеріально після досягнення повноліття і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому має право на отримання одноразової грошової допомоги , а також інші види грошового забезпечення у зв`язку зі смертю військовослужбовця, який помер під час дії воєнного стану.

У судовому засіданні заявник не з`явився. Через свого представника - адвоката Іванову О.М. надав заяву, в якій заяву підтримав та просив суд задовольнити її.

У судове засідання заінтересовані особи не з`явились. Про час та місце були належним чином повідомлені. Клопотань не надавали.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для задоволення вимог заяви з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідальності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав задоволення заяви з огляду на наступне.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 94 від 14.10.2003 року.

Згідно виписки з рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2010 року у справі № 2-2888/10 шлюб, зареєстрований 14 жовтня 2003 року відділом реєстрації громадянського стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 71, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , які мають малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - розірвано.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис про смерть № 90 від 01 лютого 2024 року.

Згідно Сповіщення про смерть № 230 від 25 січня 2024 року виданого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_1 , водій-сапер інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу роти інженерної підтримки, солдат ОСОБА_2 , 1974 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Велика Новосілка Волновахського району Донецької області. Смерть пов`язана з проходженням військової служби.

Мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим управлінням запису актів громадянського стану адміністрації муніципальної освіти «Виборгський район» Ленінградської області російської федерації серії НОМЕР_6 , актовий запис про смерть 4 від 20 лютого 2020 року.

Батько ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим управлінням запису актів громадянського стану адміністрації муніципальної освіти «Виборгський район» Ленінградської області російської федерації серії НОМЕР_7 , актовий запис про смерть 5 від 13 травня 2021 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгора Володимировича. від 09 грудня 2024 року №317/02-14 станом на 09 грудня 2024 року ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 .

Згідно листа Військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України №1223 від 26 квітня 2024 року ОСОБА_1 повідомлено, що він є повнолітньою особою і згідно наявних відомостей не проживав із загиблим, тому маю право лише на компенсацію матеріальних витрат на ритуальні послугим та на спорудження пам`ятника в розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з цим підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 та його утримання батьком потрібно ОСОБА_1 для отримання його грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги як члену його сім`ї померлого військовослужбовця.

Факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 підтверджується наданими доказами:

- довідкою Виконавчого комітету Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 2595 від 09.11.2021 року про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- довідкою №313 від 28.09.2024 року, виданої Петриківською селищною радою Дніпропетровської області , згідно якої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_11 дійсно до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_3 , але не проживав за місцем реєстрації з 1998 року в зв`язку з тим , що будинок непридатний для проживання;

- актом № 61 обстеження матеріально-побутових умов від 27.09.2024 року, складеним комісією у складі працівників/спеціалістів відділу із соціальних питань виконавчого комітету Чумаківської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, згідно якого ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 Разом з ним проживав без реєстрації померлий батько гр. ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 дата смерті) по день смерті відповідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 01.02.2024, акт.запис №90;

- довідкою виконкому Чумаківської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 264 від 01.02.2024 року про поховання ОСОБА_2 на цвинтарі села Маївка Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області.

Факт знаходження ОСОБА_1 на утриманні батька ОСОБА_2 підтверджується наданими доказами:

- випискою № 1796022 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Міська клінічна лікарня №6» ДМР, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.12.2022 року по 16.01.2023 року перебував в лікарні з діагнозом закритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Посттравматична нейропатія малогомілкового нерву ліворуч. 03 січня 2023 рогку прооперований з встановленням металевих пластин у великогомілкову кістку лівої ноги, при виписці ходить за допомогою милиць, відсутність чутливості лівої стопи;

- випискою про рух коштів по картці ОСОБА_8 , відкритому в ТАСкомбанку, з якої вбачається надходження коштів в період з 18.12.2022 по 19.01.2023 та витрата їх на медпрепарати в аптечних закладах;

- випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 , відкритому ва Монобанку, з якої вбачається регулярне надходження коштів через Мобільний банкінг, термінали Приватбанку та Спортбанк (колишня назва Таскомбанку) з картки номер … НОМЕР_8 з 27.07.2022 (з моменту мобілізації ОСОБА_2 ) по ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Згідно ч.1, п.2 ч.2 статті 16 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно стаття 16-1 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 2489-IX від 29.07.2022, яка діяла на дату смерті ОСОБА_2 у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно частини 1 статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні.

Згідно п. 2.11 «Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім?ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім?ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 СК України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі №320/4964/17 (провадження №61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99).

Відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975 (зі змінами та доповненнями) одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) призначається і виплачується: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Одноразова грошова допомога розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян рф або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року було витребувано у Приватного нотаріуса Петриківського нотаріального округу Дніпропетровської області Лимара Єгора Володимировича належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 10.12.2024 року.

27 грудня 2024 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла копія спадкової справи заведена після смерті ОСОБА_2 , з якої вбачається, що за спадковим майном після його смерті звертався лише заявник ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.01.2024 року по справі №560/17953/21 виклала правовий висновок відповідно до якого юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 19 ЦПК України визначені і справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як зазначено у статті 20 ЦПК України стосовно розгляду кількох пов`язаних між собою вимог - не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, допускається розгляд у одному провадженні щодо вимог про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні та проживання однією сім`єю.

Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначається, що при подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви відповідно до правил ст.144 ЦПК можуть бути об`єднані і розглянуті судом в одному провадженні.

Крім того, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Крім того, листом Верховного Суду України від 01.01.2012 визначається наступна судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Суб`єктами звернення до суду із заявами про встановлення факту перебування особи на утриманні можуть бути фізичні особи, в яких на підставі чинного законодавства у разі встановлення факту виникає відповідне право, чи їх представники.

При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту проживання однією сім`єю, не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Як вбачається з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факти, які просить встановити заявник, є юридичними, оскільки, від їх встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 13, 77-80, 95, 258, 259, 293, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю та знаходженні на утриманні - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 в період проходження військової служби, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , знаходився на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 в період проходження військової служби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.