Справа № 137/482/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в с-щі Літин цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача Памірський М.А., уповноважений представляти інтереси позивача на підставі довіреності від 29.01.2024 (а.с. 11 зв.) звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 31.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізпозика») та ОСОБА_1 укладено Договір №501191-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника.
Боржник свої зобов`язання за кредитним договором № 501191-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, розрахунок та розмір якої зазначено у розрахунку заборгованості за Договором № 501191-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором внаслідок чого у неї станом на 31.03.2024 утворилась заборгованість за договором № 501191-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 32 472,22 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000,00 грн., ; суми прострочених платежів по процентах - 22 122,22 грн, та суми прострочених платежів за комісією 1 350,00 грн.
За вказаних підстав представник позивача просить стягнути із ОСОБА_1 32 472,22 грн. заборгованості за договором про надання кредиту та витрати зі сплати судового збору.
Представник позивача ТОВ «Бізпозика» до судового засідання не з`явився. При зверненні до суду зазначили клопотання, відповідно до якого представник позивача просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Позовні вимоги просив задовольнити повністю. Не заперечили проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 10).
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання повторно не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про місце дату та час судового засідання за місцем реєстрації (а.с. 44, 53, 65-66).
Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, 31.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №501191-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 17-19).
Відповідно до розділу 2 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором, та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (а.с. 17-19).
Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15011539 процентів за кожен день користування Кредитом.
В анкеті клієнта в реквізитах позичальника зазначені номер банківської платіжної картки платіжного засобу та РНОКПП відповідача (а.с. 29).
Договір відповідачем підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1055 (а.с. 19).
Паспортом споживчого кредиту передбачено основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та інші умови. Паспорт споживчого кредиту відповідачем також підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 15-16).
Представником позивача додано до позовної заяви візуальну форму послідовності дій ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 501191-КС-001 від 31.05.2024 (а.с. 28).
У анкеті клієнта ОСОБА_1 відображена інформація стосовно бажаного кредиту, фінансовий номер телефону, номер банківської картки та інші дані Позичальника (а.с. 29).
Із підтвердження наданого ТОВ «Профітгід», слідує, що 31.05.2024 було проведено успішно транзакцію на суму 9 000,00 грн. на ім`я ОСОБА_1 , до кредитного дог. №501191-КС-001 від 31.05.2024 (а.с. 30).
Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №501191-КС-001 від 31.05.2024 у ОСОБА_1 станом на 31.03.2024 утворилась загальна заборгованість 32 472,22 грн., з яких: 9 000,00 грн., - заборгованість за кредитом, 22 122,22 грн. - заборгованість по відсотках, 1 350,00 грн - сума прострочених платежів за комісією (а.с. 12-13).
Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 02.05.2025 наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 54) зазначається про те, що банківська карта із номером НОМЕР_1 була емітована на ім`я ОСОБА_1 .
Окрім того випискою по рахунку за період 31.05.2024 (а.с. 68) міститься інформація про рух коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 ..
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було укладено Договір про надання кредиту № 501191-КС-001 від 31.05.2024.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 501191-КС-001 про надання кредиту від 31.05.2024 слідує, що відповідачці був наданий обумовлений розмір кредиту, їй нараховувались відсотки на заборгованість. Водночас, станом на 31.03.2024 у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 32 472,22 грн.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію представника позивача, відсутність заперечень зі сторони відповідачки, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю і стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача 32 472,22 грн., оскільки остання не виконала свої зобов`язання згідно укладеного кредитного договору № 501191-КС-001 щодо повернення кредитних коштів.
Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ними документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 137, 141, 209, 247, 258-259, 263-268 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Гопкін П. В.