Справа № 494/1967/23
Провадження №2/523/638/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Ячменьової Д.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 3/4 частини квартири та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна ,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

20 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Бурегу І.В., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернулася до Березівського районного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 , в якому просить здійснити поділ квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею права власності на 3/4 частини вказаної заяви.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала на те, що у шлюбі придбано квартиру АДРЕСА_2 . Квартира була придбана за 373750 грн, з яких позивачка взяла в борг 150000 грн у фермерському господарстві, а решта кошти це сімейний бюджет. На теперішній час вартість оспорюваної квартири вона оцінює в 730000 грн.

22 травня 2024 року відповідач звернувся з зустрічним позовом до позивачки та просить встановити факт проживання однією сім`єю подружжя з грудня 2008 року по 18 червня 2010 року, визнати квартиру АДРЕСА_3 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділити спільно набуте майно шляхом визнання права власності за відповідачем на частини у вказаній квартирі та в квартирі АДРЕСА_2 .

В обгрунтування зустрічних вимог відповідач зазначив, що не погоджується з вимогою позивачки, оскільки з грудня 2008 року з позивачкою проживали однією сім`ю та вели спільне господарство. У березні 2010 року вона завагітніла та 18 червня 2010 року вони зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_6 . Перед укладанням шлюбу 14 червня 2010 року вони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 за 80000 грн. 28 листопада 2017року відповідач уклав договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 загальною сумою 373750 грн, та здійснив перший внесок у розмірі 209300 грн, у подальшому станом на 2021 рік він сплатив залишок по договору у розмірі 164450 грн. 09 вересня 2021 року зареєстрував право власності на дану квартиру. Кошти на внесок робив з заробітної плати.

Посилання позивачки на те, що її особисті вкладення в квартиру на суму 150000 грн на підставі договору позики з ФГ «ОКСАНА Т» від 01 жовтня 2017 року , відповідач вважає надуманими, оcкільки його доходів з 2010 року у повній мірі вистачало для утримання сім`ї та заощадження для майбутньої купівлі однокімнатної квартири. У відповідача викликає сумнів можливості отримання безвідсоткової фінансової позики фізичною особою у юридичної особи, яка здійснює підприємницьку діяльність і між якими взагалі відсутні будь-які ділові стосунки. Крім того, надані позивачем видаткові касові ордери за формою і змістом не відповідають вимогам діючого фінансового законодавства України.

Рух справи в суді.

21 грудня 2023 року ухвалою судді Березівського районного суду Одеської області цивільна справа передана за підсудністю до Іванівського районного суду Одеської області.

Суддя Іванівського районного суду Одеської області своєю ухвалою від 23 січня 2024 року направив справу за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

22 березня 2024 року після надходження цивільної справи суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

27 березня 2024 року ухвалою судді позовна заява залишено без руху, 02 квітня 2024 року вимоги ухвали були виконанні представником позивачки.

03 квітня 2024 р. у справі відкрито провадження та визначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

30 липня 2024 р. судом прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та поділ майна до спільного розгляду з первісним позовом. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального провадження.

04 вересня 2024 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено її розгляд по суті.

Аргументи сторін в суді

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали первісний позов, а в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивачка 04 червня 210 року на неї було оформлено першу квартиру в смт. Петрівка, відповідач кошти не вкладав, а після укладення шлюбу спільно робили ремонт. В гуртожитку отримала кімнату відпочинку в тимчасове користування, почала проживати з середини 2009 року, з відповідачем вона зустрічалася, це були періодичні зустрічі, вона завагітніла. ЇЇ мати повідомила, що зможе купити квартиру за 24-25 тисяч грн в смт.Петрівка і купила за свої кошти. Після одруження вони з відповідачем переїхали в цю квартиру.

Коли народився другий син стала потреба в іншій квартирі вони стали підшукувати варіанти, зібраних грошей не вистачало, тому звернулися до фермера і він погодився допомогти.

Позивачка також пояснила, що для придбання квартири в м.Одесі в 2017році вони брали позику в фермерському господарстві за яку розраховувалася сама, вже будучи розлученою. З 2018 року з відповідачем вже не проживали разом і він не приймав участі у поверненні коштів, про позику він знав. Відразу не розлучалася, бо чекала здачі квартири , щоб потім разом сплачувати борг. По позиці її матір виступала поручителем, оскільки фермерське господарство орендує у неї ділянку. Вона працювала в АТ «Укрзалізниця» та отримувала заробітну плату у розмірі 7-8 тисяч грн.

Представник позивачки підтримав позицію позивачки та зазначив, що сторони в період шлюбу домовилися щоб майнові права були на відповідачу, однак після обговорення поділу квартири в м.Одесі він захотів більшу суму, тому позивачка вирішила здійснювати поділ в судовому порядку.

Відповідач та його представник заперечували проти позову ОСОБА_1 , підтримали зустрічний позов. Відповідач пояснив, що вони разом працювали в АТ «Укрзалізниця» і їм від підприємства в 2018 році були надані кімнати у гуртожитку, почали спілкуватися, виникли стосунки і згодом вже стали проживати разом в одній кімнаті, придбали диван, до них приходили гості. На 3-му місяці вагітності позивачки вони стали розшукувати квартиру для придбання, зібрали кошти, 14 червня 2010 квартира в смт.Петрівка була оформлена , а через 4 дні вони уклали шлюб. Квартиру підшукувала мати позивачки, придбали за 10000 доларів США, під час укладення угоди був він , продавець та позивачка.

Квартиру в м.Одесі придбали разом , гроші збирали також разом з зарплати , а не з позики , про існування якої йому нічого не було відомо. Вартість квартири складала 384000 грн, оплата проводилася одним платежем . В 2017 році також брав кошти у брата у розмірі 1000 доларів США.

Доводи позивачки про вкладення особистих коштів вважає надуманими, оскільки такої необхідності не було, відповідач мав достатній рівень заробітної плати, а вказаний позивачкою договір позики з фермерським господарством містить ознаки нікчемності, касові ордери за формою та змістом не відповідають вимогам діючого законодавства.

Представник відповідача звертав увагу на те, що між сторонами були стосунки притаманні шлюбним, позивачка завагітніла і на час подання заяви про реєстрацію шлюбу, яку за законом вони подали за місяць, тобто 18 травня 2010 року, вона знаходилася на 3-му місяці вагітності. Шлюб уклали 18 червня 2010 року, перший син народився через шість місяців після реєстрації шлюбу.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2010 року у Кудрявцівській селищній раді Веселинівського району Миколаївської області , актовий запис №05. Позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_10 .

22 грудня 2021 року Іванівським районним судом Одеської області шлюб між сторонами розірвано, справа №499/872/21.

Згідно з договором купівлі-продажу від 04 червня 2010 року ОСОБА_11 продала, а ОСОБА_12 купила квартиру АДРЕСА_3 , та в цілому складається з двох житлових кімнат, загальною площею 44,7 кв.м, в тому числі житловою площею 27,5 кв.м. Продаж здійснено за 24079 грн, які продавець одержав від покупця повністю до підписання договору. Договір посвідчено приватним нотаріусом Іванівського районного нотаріального округу Одеської області Дучко В.М., реєстровий номер №928. Право власності за позивачкою зареєстровано 14 червня 2010 року.

Як вбачається з заяви ОСОБА_12 , складеної 04 червня 2010 року під час укладення договору купівлі-продажу квартири , позивачка зазначила, що в зареєстрованому шлюбі не перебуває і ні з яким чоловіком не знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, квартира набувається нею у особисту приватну власність, особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю квартири (у тому числі і відповідно до статей 65,74 та 97 СК України) відсутні.

28 листопада 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Інградбуд» та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №21/1-124. За умовами даного договору об`єктом нерухомого майна є житлове (квартира) приміщення, під будівельним номером АДРЕСА_2 на 11 поверсі, яке складає з одної житлової кімнати, оплата не пізніше 28 листопада 2017 року в сумі 209300 грн, еквівалент 7824,30 доларів США.

28 листопада 2017 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Одесбудінвест» та Шарафудіновим підписано акт прийому-передачі деривативу, аукціонне свідоцтво відкритих (публічних)аукціонів з продажу форвардних контрактів на поставку майнових прав на об`єкти нерухомого майна (деривативів) та договір купівлі-продажу деривативу №49547-А .

Згідно з квитанціями №13525F20АВ від 28 листопада 2017 року ОСОБА_3 сплатив на рахунок ТОВ «Інградбуд» 209300 грн., а за квитанцією №13537F2104 від 28 листопада 2017 року ОСОБА_3 на рахунок ТОВ «КУА «Одесбудінвест» сплатив 164450 грн за вказаним договором.

09 вересня 2021 року за відповідачем зареєстровано право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 43923613.

Як вбачається з договору безвідсоткової фінансової позики укладеного 01 жовтня 2017 року між фермерським господарством «Оксана Т» в особі голови ФГ Рамського П.С., та ОСОБА_1 , позикодавець передає позичальнику грошову безвідсоткову позику в сумі 150000 грн з поверненням до 30 вересня 2024 року .

Згідно з видатковими касовими ордерами №12 ,13,14 виданими ФГ «Оксана Т» від 03, 04,05 жовтня 2017 р. ОСОБА_1 видано безвідсоткову фінансову позику згідно договору від 01.10.2017 року на суму 150000 грн.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_13 матір позивачки є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2789 га розташованої Миколаївській області Веселинівський район Кудряцівська селищна рада, 8,6309 га ріллі ділянки передано строкове платне користування за договором оренди від 11 липня 2014 року ФГ «Оксана Т» .

Згідно з квитанціями до прибуткового касового ордеру №16 від 09 жовтня 2023 року, №17 від 10 жовтня 2023 року,№6 від 05 квітня 2024 року , №7 від 03 травня 2024 року позивачкою повернуто за вказаним договором позику.

За відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідач ОСОБА_3 в період з 2008 року по отримував заробітну плату.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 , яка є матір`ю позивачки пояснювала, що квартиру в смт.Петрівка вона купила за свої кошти, у нотаріуса вона розраховувалася з продавцем, у ОСОБА_14 коштів не було. Вона допомагала подружжю дивитися за дітьми, допомагала коштами, які отримувала від зайняття господарством, тримала землю, свійських тварин. Сторони зійшлися після придбання квартири. Для придбання квартири в м.Одесі вона давала вартість третьої частини.

Свідок ОСОБА_15 , яка є донькою продавця квартири в смт.Петрівка, пояснювала, що на укладенні угоди були вона з матір`ю позивачка та її матір, яка давала гроші у нотаріуса, в розмірі 24000 грн, що в перерахунку складало близько 3000 доларів США, відповідача не було .

Свідок ОСОБА_16 , який є головою ФГ «Оксана Т» повідомив, що в 2017 році мама позивачки звернулася до нього з проханням надати гроші наперед, він надав 150000 грн ОСОБА_1 з розрахунком повернення 2023-2024 рік в його користуванні знаходиться пай матері позивачки. Відповідача він не знає і від нього гроші не надходили. Гроші видані трьома платіжками

Свідок ОСОБА_17 повідомив, що сторони знає приблизно з 2008 року, як людей які зустрічалися, разом стали жити в гуртожитку. ОСОБА_14 йому казав, що в новий рік вже будуть у власній квартирі, для її придбання брав підробітки, оплата була в розстрочку. Кімнати в гуртожитку у обох були на першому поверсі, зійшлися вони під осінь, рік не пам`ятає. У ОСОБА_18 кімната була розміром велика , в якій розміщалися ліжко, шафа, стіл. ОСОБА_19 загальна на коридорі.

Свідок ОСОБА_20 повідомила, що разом зі сторонами у справі працює, є близькою подругою позивачки, яка їй розповідала, що познайомилася з хлопцем, один одного покохали і мали намір створити сім`ю. Кожному з них виділено кімнату в гуртожитку ,була в гостях, кімната у позивачки була більшою ніж у відповідача, ліжко на одну особу, шафа, стіл, стілець, було мало місця. Декілька разів на день заходила. Їх шлюб не був пов`язаний лише з вагітністю, були взаємні почуття.

Свідок ОСОБА_21 підтвердив, що позивачка і відповідач разом працюють з 2008 року на Одеській залізниці їм були надані кімнати площами близько 6-8 кв.м, це приміщення для тимчасового проживання, він не бачив, чи жили вони разом, але бачив, що у них були стосунки, разом переміщалися та гуляли.

Свідок ОСОБА_22 , який є близьким другом сім`ї, повідомив, що разом працюють з 2008 року, спочатку зустрічалися, а потім спільно жили у кімнаті позивачки та вели спільне господарство, відповідач віддавав свою заробітну плату на витрати позивачці . Свідок допомагав з ремонтом однієї кімнати, ніхто не казав, що матір позивачки купила квартиру, у борг не брали . Лариса була у відпустці по догляду за дитиною, відповідач був працівником АТ «Укрзалізниця» отримував на той час заробітну плату у розмірі 3000 грн.

Позиція суду

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, свідків, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на таке.

За нормами ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Нормами ч.2 ст.70 СК України закріплено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Зв частиною 3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу .

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до норми ч.1,2 ст.78 ЦПК україни суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За нормами ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Як було встановлено судом шлюб між сторонами зареєстровано 18 червня 2010 року, через шість місяців у них народився перший син.

Під час допиту свідків судом встановлено, що сторони з 2008 року заселилися в гуртожиток, познайомилися, стали зустрічатися, і проживали разом, позивачка завагітніла до укладення шлюбу.

Оцінюючи надані докази в сукупності суд дійшов висновку, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з грудня 2008 року по 18 червня 2010 року знайшов своє підтвердження.

Суд критично розцінює доводи позивачки, що кошти на придбання квартири АДРЕСА_3 надані її матір`ю, оскільки в своїй заяві під час укладання угоди позивачка не зазначала про це, а навпаки повідомляла нотаріуса, що відсутні особи, які можуть поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти. Крім того, наявність таких коштів у матері позивачки не підтверджується належними доказами, тоді як сторони працювали і отримували заробітну плату.

Як слідує із змісту договору гроші у розмірі 24079 грн отримані продавцем від покупця повністю до підписання договору.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що на момент укладення договору від 04 червня 2010 року сторони проживали однією сім`єю, не перебуваючи у шлюбі між собою.

Отже, за встановлених обставин, квартира АДРЕСА_3 , право власності на яку було зареєстровано за позивачкою 14 червня 2010 року за 30107394 є об`єктом права спільної сумісної власності сторін та підлягає поділу між сторонами в рівних частинах.

Щодо позовних вимог сторін про поділ квартири АДРЕСА_2 судом встановлено, що вона була придбана, коли сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, отже вона є спільним майном подружжя і підлягає поділу між сторонами в рівних частинах. Домовленостей з приводу поділу даної квартири між подружжям не було.

Як судом зазначено вище нормами ст.70 СК України чітко визначено в яких випадках може бути збільшена частка майна подружжя, однак заявлена позивачкою умова оплати нею більшої частини вартості не є підставою для задоволення її вимоги, тому її частка складає 1/2 частини.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,354,355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на 3/4 частини квартири задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з грудня 2008 року по 18 червня 2010 року.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Поділити майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 20 червня 2025 року.