ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивач - Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Олександр Іванович, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року, ухвалене суддею Ткаченком А.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення виготовлено 04 березня 2025 року,

УСТАНОВИВ

У грудні 2024 року позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просив суд стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, що виникла по АДРЕСА_1 , за період 11.2021-03.2024 у сумі 77 209,00 грн., плату за абонентське обслуговування у сумі 223,31 грн., а також інфляційні втрати в сумі 16 837,08 грн., 3% річних у сумі 4 481,20 грн., пеню в сумі 5 459,04 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за надані житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що ним надаються послуги з постачання теплової енергії відповідачу за адресою належного їй на праві власності нежитлового приміщення: АДРЕСА_2, що підтверджується актами подачі та припинення теплоносія до житлового будинку АДРЕСА_2 . Однак відповідач у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювала, у результаті чого виникла заборгованість, яку позивач на підставі Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги постачання з теплової енергії від 21.08.2019 №830 просив стягнути на свою користь з відповідача.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з листопада 2021 року до березня 2024 року у сумі 77 209 (сімдесят сім тисяч двісті дев`ять) гривень 00 коп., плату за абонентське обслуговування у сумі 223 (двісті двадцять три) гривні 31 коп., а також інфляційні втрати в сумі 16 837 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 08 коп., 3% річних у сумі 4 481 (чотири тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 20 коп., пеню в сумі 1 057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 54 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2900 (дві тисячі девятсот) гривень 11 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко О.І., посилаючись на незаконність судового рішення, винесеного з порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове в частині стягнення інфляційних витрат та пені за прострочення обов`язкових платежів, за період з 11.2021 року по 03.2024 року з урахуванням розрахунків відповідача.

Представник відповідача зазначає, що у 2017 року ДП «Криворізька теплоцентраль» був виготовлений та затверджений Робочий проект розрахунку теплового навантаження на опалення приміщень не продовольчого магазину за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого відповідачу було погоджено розмір за споживання теплової енергії Q+0,00386 Гкал/год., тобто до набрання законної сили постанови КМУ від 21 серпня 2019 р. №830, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Вказує, що приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 утеплене. Відповідач не погоджується з діями позивача, що нарахування за постачання теплової енергії проводиться з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі.

Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_1 оплачувала за постачання Позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» теплової енергії до належного їй нежитлового приміщення на загальну суму 13 000 грн., що підтверджено платіжними інструкціями та дублікатом чеку.

Представник відповідача вважає, що суд першої інстанції в порушення ч.1 ст.58, ст.157 Конституції України, ч.3 ст.3 ЦПК України, ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» неправомірно задовольнив вимогу позивача про стягнення 77 209 (сімдесят сім тисяч двісті дев`ять) гривень 00 коп.

Згідно рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 22.10.21 р. №529 відповідач виявила, що на опалювальний сезон 2021/2022 АТ «Криворізькій теплоцентралі» було встановлено вартість Гкал на потреби «інших осіб» у розмірі 5344,26 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 27.10.2021 року по 01.11.2021 року, сумарна енергія складала 7,73 Гкал, встановлена норма на навантаження будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,12 Гкал, на суму з ПДВ 20% 641,31 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.11.2021 року по 01.12.2021 року, сумарна енергія на будинок складала 43,91 Гкал, встановлена норма на навантаження будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,68 Гкал, на суму з ПДВ 20% 3660,80 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.12.2021 року по 01.01.2022 року, сумарна енергія на будинок складала 58,51 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,91 Гкал, на суму з ПДВ 20% 4878,00 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.01.2022 року по 01.02.2022 року, сумарна енергія на будинок складала 68,65 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 1,07 Гкал, на суму з ПДВ 20% 5723,39 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.02.2022 року по 01.03.2022 року, сумарна енергія на будинок складала 47,61 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,74 Гкал, на суму з ПДВ 20% 3969,27 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.03.2022 року по 01.04.2022 року, сумарна енергія на будинок складала 49,09 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,77 Гкал, на суму з ПДВ 20% 4092,65 грн.

Відповідно до п.3 рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 19.10.2022 р. №865 встановлено АТ «Криворізька теплоцентраль» до 30.09.2023 року, ураховуючи особливості регулювання відносин у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану в Україні визначаються Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», визначено, що рішення виконкому міської ради від 21.10.2021 р. №529 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ «Криворізька теплоцентраль» з урахуванням інтересів Криворізької міської територіальної громади» є чинним протягом дії воєнного стану та шести місяців після місяця, у якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Його чинність визначає можливим застосуванням тарифів до всіх категорій споживачів на рівні тарифів, що застосовувались станом на 24.02.2022 р. Відповідно до п.4 зазначеного вище рішення виконкому Криворізької міськради АТ «Криворізька теплоцентраль» узяти до уваги, що заборона підвищення тарифів для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) і послуги з постачання теплової енергії протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, у якому воєний стан буде припинено або скасовано, передбачає компенсацію заборгованості з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». Фінансування компенсації здійснюється за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням.

Таким чином згідно рішення виконкому Криворізької міської ради від 19.10.2022 р. №865, вартість Гкал/год для потреб інших осіб було залишено в розмірі 5344,26 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 02.11.2022 року по 01.12.2022 року, сумарна енергія на будинок складає 39,32 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,61 Гкал, на суму з ПДВ 20% 3278,13 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.12.2022 року по 01.01.2023 року, сумарна енергія на будинок складає 55,11 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,86 Гкал, на суму з ПДВ 20% 4594,55 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.01.2023 року по 01.02.2023 року, сумарна енергія на будинок складала 61,43 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,96 Гкал, на суму з ПДВ 20% 5121,48 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.02.2023 року по 01.03.2023 року, сумарна енергія на будинок складає 56,19 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Ггкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,88 Гкал, на суму з ПДВ 20% 4702,95 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.03.2023 року по 23.03.2023 року, сумарна енергія на будинок складає 31,46 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,49 Гкал, на суму з ПДВ 20% 2622,83 грн.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 18.10.2023 року №1273 встановлено АТ «Криворізька теплоцентраль» до 30.09.2024 року: п.3.1 запровадження мораторію відповідно до ч.1 статті 1 закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» передбачає компенсацію заборгованості з різниці у тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послугу з постачання теплової енергії, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Фінансування компенсацій здійснюється за рахунок видатків державного бюджету за цільовим призначенням.

Згідно рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 18.10.2023 року №1273 для потреб інших осіб встановлено тариф 4 581,12 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 15.11.2023 року по 01.12.2023 року, сумарна енергія на будинок складає 25,66 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,40 Гкал, на суму з ПДВ 20% 1833,80 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.12.2023 року по 01.01.2024 року, сумарна енергія на будинок складала 55,83 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,87 Гкал, на суму з ПДВ 20% 3989,92 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.01.2024 року по 01.02.2024 року, сумарна енергія на будинок складала 51,02 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,80 Гкал, на суму з ПДВ 20% 3646,26 грн,

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.02.2024 року по 01.03.2024 року, сумарна енергія на будинок складала 18,04 Гкал, встановлена норма навантаження на будинок 0,2500 Гкал/год.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,28 Гкал, на суму з ПДВ 20% 1289,27 грн.

Згідно Акту фіксування показників комерційного обліку наданої теплової енергії в буд. АДРЕСА_2 , встановлено, що в період з 01.03.2024 року по 24.03.2024 року, сумарна енергія на будинок складає 12,16 Гкал.

Згідно обрахунку з застосуванням норми на нежитлове приміщення 0,0039 Гкал/год., норма споживання складає 0,19 Гкал, на суму з ПДВ 20% 869,041 грн.

Таким чином, згідно розрахунку, відповідно до Привал №630, вимог ч.1 ст.58 Конституції України, частин 5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.3 ст.3 ЦПК України, всього у період з 01.11.2021 року по 03.2024 року нарахування за постачання теплової енергії складають 54 913,65 грн., з урахуванням сплачених сум за постачання теплової енергії у зазначений період у сумі 13 000 грн., сума боргу складає 41 913,65 грн.

З висновком суду першої інстанції щодо нарахувань пені, інфляційних витрат, та 3% річних за прострочення обов`язкових платежів відповідач погоджується, але відповідач не погоджується з розміром нарахованих інфляційних витрат та 3% річних, тому що розрахунки зроблені відповідно до невірно нарахованих сум боргу в порушення норм ч.1 ст.58 Конституції України, ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представника відповідача Ткаченка О.І., представник позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» Кучерява С.О., посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник позивача зазначає, що 16.12.2013 між ДП «Криворізька теплоцентраль» та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії за №565. Відповідно до додатку 3 до цього договору, теплове навантаження на нежитлове приміщення площею 91,7 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 становить 0,006. Теплове навантаження 0,006 зазначено і в Додатку № 1 Договору №565 від 16.12.2013. 23.05.2024 між ПАТ «Криворізька теплоцентраль» та ФОП ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №565 від 16.12.2013, в якій визначено теплове навантаження 0,00386.

Вказує, що до введення в дію Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №351 від 22.11.2018 з подальшими змінами у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358, при здійсненні розрахунків враховувалось теплове навантаження на приміщення. Однак, 01 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 03.12.2020 №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі Закон № 1060) були внесені зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, до статті 13, якими передбачено запровадження публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу Позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (копія додається). У Позивача з Відповідачем обліковується Типовий індивідуальний договір за такими реквізитами: за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення 40 - №565/жб від 01.11.2021. Предметом розгляду цивільної справи 214/10518/24 є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 саме за Типовим договором 565/жб від 01.11.2021 за спожиту теплову енергію за період 11.2021-03.2024.

Представник позивача зазначає, що в будинку АДРЕСА_2 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 12.10.2021 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.07.2021 (копія акту, свідоцтва додаються). Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку до введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії, здійснювався згідно теплового навантаження відповідно до Методики розподілу, а після встановлення комерційного приладу обліку теплової енергії - з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення. Опалювальна площа приміщення Відповідача складає 91,70 кв.м, що підтверджується інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру правласності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка долучалась до позовної заяви.

Враховуючи вимоги діючої Методики №315, при здійсненні розрахунку обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії на приміщення Відповідача не передбачено застосування коефіцієнту навантаження, що підтверджується і наданим до позовної заяви Детальним розрахунком обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за період з листопада 2021 по березень 2024 згідно договору 565/жб від 01.11.2021. Таким чином, у період з 11.2021 по 03.2024 ОСОБА_1 , яка володіє нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 за Типовим індивідуальним договором № 565/жб було спожито теплову енергію на загальну суму 77 209,00 грн, та отримано послугу з абонентського обслуговування на суму 223,31 грн.

Представник позивача вказує на те, що оскільки Відповідач споживав теплову енергію для обігріву належного йому на праві приватної власності нежитлового приміщення, то Позивачем, при розрахунках вартості наданих Відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», а не «населення». Враховуючи вищезазначене, Позивачем обґрунтовано нараховано Відповідачу компенсацію за інфляційні втрати, пеню та 3% річних

Представник позивача погоджується з тим, що Відповідач частково здійснювала оплату житлово-комунальних послуг, сплатила не 13 000 грн., як вказує представник відповідача, а 12 000 грн., оскільки платіжна інструкція від 19.04.2022 0.0..1 підтверджує оплату у сумі 1000,00 грн., а не 2000 грн., як вказує представник відповідача.

Окрім того, представник позивача наголошує на тому, що всі сплачені Відповідачем було враховано при зверненні з позовною заявою до суду, сплачені суми відображено в детальному розрахунку суми грошових зобов`язань, який долучався до позовної заяви.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши думку відповідача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Ткаченка О.І., які, кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просили скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про про часткове задоволення позову, з урахуванням підрахунків наведених в апеляційній скарзі, представника позивача Кучеряву С.О., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача з викладених у відзиві підстав, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача Ткаченка О.І. не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Відповідач ОСОБА_1 , є власником нежитлового приміщення та споживачем комунальної послуги за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13).

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, що надаються, зокрема за адресою АДРЕСА_2, власником якого є Відповідач.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, про повне задоволення заявлених позовних вимог, виходив з їх доведеності та обґрунтованості належними та допустимими доказами.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника відповідача Ткаченка О.І., викладеними в апеляційній скарзіі, з огляду на таке.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до норм статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг з постачання теплової енергії, врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII), Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. №2633-IV (далі - Закон №2633-IV) та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830 (далі - Правила).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів ( п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ).

Індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами ( п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи фізична особа-підприємець, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатися в порядку господарського судочинства (аналогічні висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №757/45133/15-ц та від 20.09.2018 р. у справі №751/3840/15-ц).

Положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності ( ч.1 ст. 320 ЦК України ).

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії ОСОБА_1 , як власника нежитлового приміщення та споживача за адресою: АДРЕСА_1 , за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 13).

Згідно зі статтею 1 цього Закону теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частинами першою, третьою статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VІІІ визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 19 зазначеного Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Аналіз даного Закону дає підстави для висновку, що він є нормативним актом спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.1, ч.2 ст.6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

За приписами пункту 1 частини другої статті 7 вказаного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії та частини 1 статті 25 цього Закону, теплопостачальна організація має право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами.

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 було затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановою Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, які набрали чинності 01.10.2021. Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, викладено в новій редакції.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 ( в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021 р.) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до пункту 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання», закріплено права та основні обов`язки споживача теплової енергії, яка містить обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» палаті - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною, першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 4 статті 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Частиною 5 статті 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Судом встановлено, що Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.

Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору, на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення про обрання моделі договірних відносин.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач протягом 30 днів повідомила позивача про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та заперечень або протоколу розбіжностей до нього не отримав.

Отже, враховуючи відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту розміщення на офіційному сайті індивідуального договору на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №830 від 21.08.2019. за адресою: АДРЕСА_2, між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021.

Відповідно до актів приймання-передачі теплової енергії (надання послуг ), на виконання умов договору виконавець надав споживачу послуги постачання теплової енергії в період з 01.11.2021 до 31.03.2023 та послуги з абонентського обслуговування, що підтверджується актами.

Позивачем акти та рахунки до них були надіслані відповідачу разом із супровідними листами, проте адресатом вони не отримані, повернулися відправнику.

Згідно з пунктом 30 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 листопада 2021 року споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021р. №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://new.teplo.cn.ua/.

Вартістю послуги, згідно з п.31 Типового індивідуального договору, є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (частина 3 пункту 41 договору).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України ).

З урахуванням приписів пункту 34 договору, строк оплати поставленої теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період листопад 2021 року - березень 2023 включно року є таким, що настав.

Так, предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості з ОСОБА_1 саме за Типовим договором №565/жб від 01.11.2021 за спожиту теплову енергію за період 11.2021-03.2024.

Позивачем до позовної заяви було долучено Детальний розрахунок обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за період з листопада 2021 по березень 2024 згідно договору 565/жб від 01.11.2021, за адресою: АДРЕСА_1 , де розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення нежитлового приміщення Відповідача зроблено відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №351 від 22.11.2018 з подальшими змінами у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 №358.

Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору).

Згідно з приписами п.19 Правил №830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п.24 Правил №830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/ приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Згідно із п.10 Методики розподілу базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є опалювана площа приміщень, зазначена у договорі про надання послуги з постачання теплової енергії.

У разі, якщо відомості про опалювану площу не були надані споживачем, базою для розподілу загального обсягу спожитої теплової енергії у будівлі/будинку за відсутності приладів розподільного обліку теплової енергії є загальна площа приміщення у метрах квадратних, визначена за даними, зазначеними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі відсутності у ньому інформації про окремі приміщення - за даними, зазначеними у документах, що посвідчують право власності на такі приміщення.

В будинку АДРЕСА_2 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 12.10.2021 та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 23.07.2021.

Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку до введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії, здійснювався згідно теплового навантаження відповідно до Методики розподілу, а після встановлення комерційного приладу обліку теплової енергії - з урахуванням приладу комерційного обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення.

Опалювальна площа приміщення Відповідача складає 91,70 кв.м, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яка долучена до позовної заяви.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено акти фіксування показників лічильника за спірний період, які підтверджують ті показники, які АТ «КТЦ» зазначило в інформації щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача да долучила до позовної заяви.

Враховуючи вимоги діючої Методики №315, при здійсненні розрахунку обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії на приміщення Відповідача не передбачено застосування коефіцієнту навантаження, що підтвердено і наданим до позовної заяви Детальним розрахунком обсягу споживання послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за період з листопада 2021 по березень 2024 згідно договору 565/жб від 01.11.2021.

Таким чином, у період з 11.2021 по 03.2024 ОСОБА_1 , яка володіє нежитловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 за Типовим індивідуальним договором №565/жб було спожито теплову енергію на загальну суму 77 209,00 грн, та отримано послугу з абонентського обслуговування на суму 223,31 грн.

Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), рахунки-фактури за спірний період надсилалися Відповідачу супровідними листами за адресою реєстрації. Рахунок фактуру та акт передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за листопад 2021, Відповідач отримала, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. Акти передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг), рахунки-фактури за період грудень 2021- березень 2024 направлялися Відповідачу, однак поверталися у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що є відмітка на повідомленні про вручення поштового відправлення (додавалися до позовної заяви).

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022 року.

У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року №2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами «для населення» здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів».

Оскільки Відповідач споживала теплову енергію для обігріву належного їй на праві приватної власності нежитлового приміщення, то Позивачем, при розрахунках вартості наданих Відповідачу послуг, застосовувалися тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», а не «населення».

Відповідно до роз`яснення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № n0013866-12 від 31.12.2012 оплата житлово-комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, а не у інший спосіб.

Оскільки, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 є нежитловим, відповідно не може використовуватись відповідачем для проживання, а значить остання не може бути віднесена до категорії споживачів «населення».

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем, відповідно до положень ст.625 ЦК України здійснено нарахування відповідачу за період з січня 2022 року по 04.12.2024 року інфляційних втрат у розмірі 16 837,08 грн.,3% річних у розмірі 4481,20 грн, а також нарахована пеня в сумі 5 459,04 грн.

Як вбачається з Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборона та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, стосується категорії «населення», а як встановлено судом першої інстанції відповідачу нарахування здійснено для категорії «інші споживачі».

Отже, враховуючи вищезазначене, Позивачем обґрунтовано нараховано Відповідачу компенсацію за інфляційні втрати, пеню та 3% річних.

Як встановлено судом та не заперечувалось Відповідачем, остання здійснювала часткову оплату заборгованості, а отже погодилася з умовами типового індивідуального договору та сумами нарахованими до сплати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву і в апеляційній скарзі зазначає про сплату боргу на суму 13 000,000 грн. на підтвердження чого долучені до суду першої інстанції платіжні доручення, однак, як правильно зазначив представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, платіжна інструкція від 19.04.2022 0.0..1 підтверджує оплату у сумі 1000,00 грн., а не 2 000 грн, як вказує представник відповідача, тобто в загальному розмірі відповідачем за надану комунальну послугу сплачено 12 000 грн., а не 13 000 грн. (а.с.185).

Відповідно до наданих платіжних інструкції АТ «КТЦ» надало до суду першої інстанції довідки щодо відображення платежів в регістрах бухгалтерського обліку АТ «КТЦ».

Зі сплачених 12 000,00 грн.- 3 659,78 грн. було рознесено на договір 565 від 16.12.2013 (підтверджується довідками АТ «КТЦ» щодо відображення платежів в регістрах бухгалтерського обліку (а.с.207-210).

Залишок коштів у сумі 8 340,22 та кошти у сумі 990,00 грн., сплачені відповідно до платіжної інструкції @PL567217 (дану платіжну інструкцію Відповідач не долучав до відзиву на позовну заяву), тобто 9 330,22 було враховано при зверненні з позовною заявою до суду, сплачені суми відображено в детальному розрахунку суми грошових зобов`язань, який долучався до позовної заяви ( 9 330,22 грн. враховано в оплату, із них - 6 764,40 грн. відображено у детальному розрахунку грн. у графі «оплата», 2 565,82 грн. враховано в оплату за лютий 2022, що підтверджується довідками АТ «КТЦ» від 17.09.2024 №78, від 03.01.2025 №5, акт за лютий було повністю сплачено, та АТ «КТЦ» не стягувала за ним заборгованість, що видно з детального розрахунку суми грошових зобов`язань) (а.с.219).

Платіжні інструкції, долучені Відповідачем через Електронний суд 26.02.2025 від 05.10.2021 на суму 2000,00 грн. та від 18.03.2022 на суму 999,90 були сплачені за Договором 565 від 16.12.2013, про що зазначено самим Відповідачем у призначені платежу, тому не відностяться до заборгованості за договором від 01.11.2021 №565/ жб, яка була предметом розгляду цивільної справи №214/10518/24

Доказів сплати відповідачем заборгованості в сумі 77 209,00 грн. суду не надано, платіжні документи про сплату боргу, додані відповідачем до відзиву на позов, ураховані позивачем, що підтверджується детальним розрахунком суми грошових зобов`язань станом на 31.08.2024 за період з 01.11.2021 по 31.03.2024 (а.с. 219).

Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано та не надано обґрунтованих даних, з яких би вбачалося невідповідність розрахунків позивача фактичним обсягам споживання теплової енергії відповідачем,ураховуючи, що опалювальна площа приміщення відповідача складає 91,70 кв.м., долучені до відзиву на позов акти фіксування показників лічильника за спірний період підтверджують ті показники, які АТ «Криворізька теплоцентраль» зазначила в інформації щодо житлового будинку та нежитлового приміщення споживача, долучені до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Згідно з пунктом 45 Типового договору,у разі несвоєчасного здійснення платежів, споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Крім того, частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки індивідуального споживача, серед яких обов`язок у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг (п. 10).

Згідно частини першої статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином.

Загальновідомим є той факт, що встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17.03.2020), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги;

За встановлених судом обставин справи суд першої інстанції, суд першої інстанції зменшив розмір пені, нарахувавши її з 30.07.2023 (30 днів після відміни карантину) по 04.12.2024 (згідно наданого до суду розрахунку) з 5 494,04 до 1 057,54 грн., виходячи з розрахунку 21 538,51 грн. (сума боргу за період з 30.07.2023 по 04.12.2024) ? 0,01% (розрахункова ставка) ? 491 (кількість днів з 30.07.2023 по 04.12.2024).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процессуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються необхідності переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключно компетенцією суду, переоцінка доказів, діючим законодавством не передбачена.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Олександр Іванович залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 20 червня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко