Справа № 188/1212/22
Провадження № 2/188/33/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення належності спадщини спадкодавцю та визнання права власності на неї за спадкоємцем в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), у якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що спадкодавець ОСОБА_4 заповіт не складав, отже, спадкування після його смерті повинно відбуватися за законом.

На час відкриття спадщини разом зі спадкоємцем були зареєстровані і були дієздатними та правоздатними його дружина - позивач та двоє рідних дітей: відповідачі. Ці особи є спадкоємцями першої черги. Інші спадкоємці першої черги відсутні.

15.09.2022 позивачу приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна. Інші спадкоємці першої черги за отриманням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися.

В межах спадкової справи № 47/201, відкритої 26.09.2021 після смерті ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Смоловою А.О. було встановлено родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями, встановлено їхні права на спадщину, встановлено відсутність будь-яких перешкод щодо оформлення спадщини спадкоємцями, окрім відсутності правовстановлюючих документів на об`єкт спадщини. Отже, на цей час позивач та обидва відповідачі є спадкоємцями за законом після ОСОБА_4 , але не можуть розпорядитися спадщиною на свій розсуд, через відсутність правовстановлюючих документів на неї. Окрім того, вони вирішили вчинити перерозподіл спадщини шляхом передачі житлового будинку на користь позивача.

Посилаючись на норми ст.ст 392, 1225, 1216, 1217, 1223, 1261, 1268, 1270 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, позивач просить суд визнати за нею, як спадкоємцем за законом, право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 22 листопада 2022 року, яке відкладалося у зв`язку з неявкою сторін.

Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити.

Відповідачі подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали.

Згідно з ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання позову відповідачем, суд ухвалив рішення у підготовчому засіданні.

Вивчивши надані позивачем докази, суд зазначає таке.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

За приписами статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 09.12.2004 виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис про смерть № 101.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших

осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час відкриття спадщини ОСОБА_4 належав житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_4 заповіт не складав, отже спадкування після його смерті повинно відбуватися за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені ст. ст. 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК4України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини спадкоємцями першої черги були дружина спадкодавця ОСОБА_1 та двоє рідних дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Інші спадкоємці першої черги відсутні.

Всі троє спадкоємців першої черги були зареєстровані за місцем проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті, що свідчить про прийняття ними спадщини згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Вказаний факт підтверджується довідкою Миколаївської сільської ради від 12.10.2022 за № 1218. З письмовою відмовою від прийняття спадщини до нотаріуса вони не зверталися.

15.09.2022 позивачу приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області було видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна. Інші спадкоємці першої черги за отриманням свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не зверталися.

В межах спадкової справи № 47/2021, відкритої 26.08.2021 року після смерті ОСОБА_4 , приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Смоловою А.О. було встановлено родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями, встановлено їхні права на спадщину, встановлено відсутність будь-яких перешкод щодо оформлення спадщини спадкоємцями, крім відсутності правовстановлюючих документів на об`єкт спадщини. Отже, на цей час позивач та обидва відповідачі є спадкоємцями за законом на спадщину після ОСОБА_4 на законних підставах, але не можуть розпорядитися нею на свій розсуд через відсутність правовстановлюючих документ на неї.

Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і тому вона звернулася з позовом до суду.

Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

ЦК України не містить визначення такого об`єкта права власності як домоволодіння.

Щодо спадкового майна, вказаного у позові, до нього позивачем додано такі докази:

технічний паспорт, виготовлений 11.08.2022 колективним підприємством «Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», інвентарна справа № 716, яким підтверджено наявність та розташування на місцевості житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером: ТЮ 1:8484-2202-0251-7861, згідно з яким до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва внесено відомості про житловий будинок господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

довідку колективного підприємства «Павлоградське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 11.08.2022 за вихідним номером 8432, згідно з якою: право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано станом на час видачі довідки; на підставі рішення виконкому Дмитрівської сільської ради № 27 від 24.04.1996 було визнано право власності на житловий будинок (№ будинку відсутній) по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , але власник не звернувся для оформлення свідоцтва про право власності; рішенням Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 219 від 25.10.2021 зазначеному будинку присвоєно адресу: АДРЕСА_1 ;

рішення Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області № 219 від 25.10.2021, яким у зв`язку із оформленням правовстановлюючих документів будинку, що належить померлому ОСОБА_4 , з метою упорядкування адрес та уникнення подвоєнь нумерації будівель було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 ;

довідку, видану 12.10.2022 за вихідним № 1127 Миколаївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області, згідно з якою ОСОБА_4 є господарем житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та йому ж за цією адресою було надано земельні ділянки в користування загальною площею 0,50 гектара.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час виникнення у спадкодавця права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрація цього права не була проведена власником відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, в органах технічної інвентаризації.

Відповідно до абзацу 12 роз`яснення Міністерства юстиції України державним та приватним нотаріусам від 15.04.2010 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і, як наслідок, правовстановлюючий документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 3.3 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24- 753/0/4-13 зазначив, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрація нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкодавця на спадковий будинок не визнається нотаріусом в зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документу на це майно, що і призвело до подання цього позову до суду.

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав на праві власності померлому спадкодавцю, право власності на який він набув відповідно до діючого законодавства, позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна зазначеної особи.

Виходячи з викладеного, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до висновків товариства з обмеженою відповідальністю «Земля і право» про оцінку майна ринкова вартість станом на момент оцінки 14 жовтня 2022 року житлового будинку літ.А загальною площею 73,6 кв.м з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 67 534,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Виходячи з ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн, про що до суду надані квитанції банку.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову позові на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому суд вважає за можливе залишити судові витрати на позивачеві.

На підставі викладеного, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 176, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , та ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 про встановлення належності спадщини спадкодавцю та визнання права власності на неї за спадкоємцем в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який складається із таких будівель та споруд:

будинок «А» площею 104,80 кв. м; гараж «Б» площею 24,30 кв. м;

сарай «В» площею 36,00 кв. м; погріб «пдВ» площею 6,30 кв. м;

літня кухня «Г» площею 12,40 кв. м; сарай «Д» площею 6,60 кв. м;

навіс «Е» площею 6,80 кв. м; навіс «Ж» площею 6,50 кв. м.;

навіс «З» площею 18,00 кв. м; навіс «Л» площею 4,40 кв. м;

сарай «М» площею 5,8 кв. м, вбиральня «Н» площею 2,60 кв. м;

трубний колодязь «№1»; ворота «№2»; хвіртка «№3»; огорожа «№4».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення по суті апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда