Справа № 930/441/25
Провадження № 2/930/462/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2025 року Немирівський районний суд

Вінницької області в складі:

головуючого судді Науменка С.М.

секретаря судового засідання: - Андрущак Л.П.

учасників справи: представника позивача Головенка Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Немирів в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту, що має юридичне значення ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту, що має юридичне значення.

Позов до суду мотивовано з слідуючих підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Він ОСОБА_1 , являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Так, на даний час він вирішив оформити свої спадкові права на житловий будинок після смерті ОСОБА_2 , проте коли він звернувся з цього приводу до нотаріальної контори йому було відмовлено у Свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що на правовстановлюючий документ який би підтверджував права власності спадкодавця на спірний житловий будинок відсутні печатка та підпис уповноваженої особи виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області, що підтверджується Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.02.2025 року за №77/02-14.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до довідки КП «Немирівське БТІ» від 07.02.2025 року за № 51 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , виданого виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради 05.08.1988 року.

Крім того, в документі яке таке право спадкодавця підтверджує, а саме Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 05 серпня 1988 року є помилки у написані прізвища власника, а саме у Свідоцтві зазначено, що воно видано « ОСОБА_3 », а в Свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 від 19 лютого 2024 року спадкодавець зазначений як « ОСОБА_2 ».

Вказані помилки у документах також перешкоджають йому належним чином оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Головенко Є.В. позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд даної справи без участі представника міської ради, щодо задоволення позову не заперечують.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду покази, що вони проживають по сусідстві з заявником та підтвердили той факт, що дійсно Свідоцтво № 203 на право особистої власності на жилий будинок від 05 серпня 1988 року видане на ім`я ОСОБА_3 , є правовстановлюючим документом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідним позовну заяву задовольнити з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо встановлення факту, що має юридичне значення:

У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Зазначені розбіжності унеможливлюють встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На основі вище вказаного документа є достатні підстави вважати, що « ОСОБА_3 » і « ОСОБА_2 », є однією й тою самою особою.

Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо.

Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення оспорюваного документа у відповідність до вимог закону.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для позивача юридичне значення, оскільки це необхідно для оформлення спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом:

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер, про що видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

За життя ОСОБА_2 , склав заповіт, що був посвідчений 4 квітня 2013 року та зареєстрований у реєстрі за № 38 секретарем виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області.

Згідно копії спадкової справи № 131/2024, заведеної державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори у відповідності до поданої заяви ОСОБА_2 від 15 лютого 2024 року, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , звернувся до Немирівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , однак свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

На підставі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а спадкування здійснюється за заповітом або законом, і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, враховуючи, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що в Свідоцтві про право особистої власності на спадковий будинок виданому 05 серпня 1988 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради, відсутні печатка та підпис посадової особи виконавчого комітету Ковалівської сільської ради, тому суд вважає, що вимоги є обгрунтованими і підтверджуються відповідними належними і допустимими доказами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про виникнення у позивача права на спадкування за заповітом, оскільки відповідно до особистого розпорядження померлого на випадок смерті право на спадкування належного йому майна має позивач, і тому є підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.263-265, 293, ст.315 ЦПК , ст.1222, ст.1223,1233, 1236 ЦК України, ст.1218 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт, який має юридичне значення а саме, що Свідоцтво № 203 на право особистої власності на жилий будинок від 05 серпня 1988 року, видане на ім`я ОСОБА_3 , є правовстановлюючим документом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на житловий будинок літ. «А», літ. «а» -веранда, літ. «а1» - навіс, загальною площею 101,5 кв. м., житловою площею 68,3 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - господарська будівля, літ. «б» - сарай, літ. «б1» - навіс, літ. «В» -літня кухня, літ. «В/під» - погріб, літ. «ШП» - шия погріба, літ. «в» - навіс, літ. в1 «навіс», літ. «Т» - вбиральня, літ. «1-2» - огорожа, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.. ст.. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Немирівського

районного суду: С.М.Науменко