КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова С.С.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Пановою Іриною Юріївною на рішення Подільського районного суду міста Києва 16 грудня 2024 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів родинних відносин, а саме встановити те, що заявниця та ОСОБА_2 є двоюрідними братом і сестрою.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначала, що у серпні 2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зник безвісти під час виконання бойового завдання щодо захисту територіальної цілісності України. Вищевказане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, установлених законодавством України.

Вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоюрідними братом та сестрою. У зв`язку із тим, що в них різні прізвища, виникла необхідність встановити факт родинних відносин між ними у судовому порядку, оскільки заявник через відсутність встановленого факту родинних відносин із ОСОБА_2 не може звернутися до різних державних структур, щоб вирішити питання пошуку брата, отримання пенсії (допомоги) та пільг, установлених законодавством України. У разі звернення до відповідних інстанцій - отримує відмови у розгляді її заяв, оскільки не має підтвердження родинних відносин із братом, що підтверджують додані відповідь із Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва 16 грудня 2024 року заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням, заявниця ОСОБА_1 , через свого представника звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у серпні 2024 року ОСОБА_1 отримала повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про зникнення безвісти її брата, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час виконання бойового завдання.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоюрідними братом та сестрою, оскільки у них була спільна бабуся - ОСОБА_3 , яка мала двох дітей - сина, ОСОБА_4 (батька заявниці), та доньку, ОСОБА_5 (матір ОСОБА_2 ).

З огляду на смерть батьків ОСОБА_2 , заявниця вважає себе єдиною спадкоємицею і без відповідного судового рішення про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_2 вона не має змоги звертатися до державних органів з питань пошуку зниклого, оформлення пенсії, пільг або спадщини, оскільки їй постійно відмовляють у зв`язку з відсутністю офіційного підтвердження спорідненості.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_6 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, та просили її задовольнити.

Інші учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність заінтересованих осіб на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не може погодитися з такими висновками, з нижченаведених мотивів.

Як убачається з матеріалів справи, у заявника та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є спільна бабуся - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 мати двох дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (батько заявника) та доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (мати ОСОБА_2 ), які між собою були рідними братом та сестрою.

На сьогодні, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 померли, що підтверджують їхні свідоцтва про смерть.

ОСОБА_7 укладала шлюб із ОСОБА_8 та змінювала прізвище із « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 », що підтверджує її свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Щодо батька заявниці, то його прізвище відрізняється від її прізвища в документах, але в 2008 році Бобровицьким районним судом Чернігівської області було прийнято рішення, яким встановлено факт, що ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, залишаючи заяву без задоволення, виходив з того, що надані заявницею документи (свідоцтва про смерть родичів, свідоцтво про шлюб, витяг з рішення суду щодо батьківства) вже підтверджують факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 як двоюрідними братом і сестрою, а встановлення юридичного факту можливе лише у разі, якщо цей факт неможливо довести іншим способом. Оскільки заявниця не надала доказів того, що органи, до яких вона зверталася (зокрема, Пенсійний фонд), відмовили їй саме через відсутність судового рішення, суд дійшов висновку, що потреба у встановленні факту судом є відсутньою.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 7 статті 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.

Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно роз`яснень, які викладені у пункті 7 вказаної постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Досліджені апеляційним судом докази беззаперечно свідчать про родинні стосунки між родичами у бічній лінії споріднення, а саме те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоюрідними братом і сестрою.

Оскільки факт, який просить встановити ОСОБА_1 має для неї юридичне значення, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а можливість у інший спосіб підтвердити цей факт у заявниці відсутня, і між учасниками справи відсутній спір про право, колегія судів вважає вимогу про встановлення факту родинних відносин обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд враховує, що незважаючи на надання заявницею відповідних документів, зокрема свідоцтв про смерть, рішення суду про встановлення батьківства та ін., вони не були прийняті як належне підтвердження факту родинних відносин органами державної влади, що підтверджується відповідями Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими.

Таким чином, суд першої інстанції формально підійшов до оцінки наданих доказів, не врахувавши те, що наявність окремих документів, не створює безспірного підтвердження родинного зв`язку, який можна використати у правовідносинах із державними органами. Відтак, висновок про відсутність необхідності встановлення юридичного факту є передчасним та необґрунтованим.

Отже, обставини, викладені в заяві, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заявниці.

Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Пановою Іриною Юріївною задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва 16 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ) є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді