СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3594/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.,

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.,

представник позивача Завойко Д.І.,

представника відповідача Білий О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін клопотання представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицій України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Одеса) про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року адвокат Завойко Д.І. звернувся в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Печерського районного суду м.Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстицій України, Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Одеса), інша особа ОСОБА_2 про зняття арешту з майна.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 05.12.2023 року матеріали позовної заяви передано на розгляд до Святошинського районного суду м.Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.03.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. Справа передана судді 20.03.2025 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.03.2025 року позов залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2025 року продовжено процесуальний строк для усунення недоліків за позовною заявою до 08.04.2025 року.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 14.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

15.06.2025 року до суду, через систему "Електронний суд" надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову.

В обгрунтування заява вказує, що 24.04.2025 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі № 753/4194/24 було визнано ОСОБА_2 недієздатною та встановлено над нею опіку ОСОБА_3 , рішення набрало законної сили 27.05.2025 року, а тому позивач ОСОБА_2 з дати набрання законної сили рішенням суду у справі № 753/4194/24 фактично втратила свою цивільну процесуальну дієздатність. Просить суд прийняти зміну суб`єктного складу позивачів у даній справі та змінити статус позивача ОСОБА_2 та статус особи, в інтересах якої діє ї опікун - ОСОБА_3 та прийняти зміну предмету позову шляхом викладення позовних вимог в наступній редакції: -зняти арешт з 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який був накладений постановою від 23.05.2013 року, виданою ВДВС Ялтинського міського управління юстиції ВП № НОМЕР_2; в інтересах співвласника квартири ОСОБА_2 діє її опікун позивач ОСОБА_3 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.04.2025 року по справі № 753/4194/24;-зняти арешт з 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу - ОСОБА_3 , який був накладений постановою від 23.05.2013 року, виданою ВДВС Ялтинського міського управління юстиції ВП № НОМЕР_2.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити з підстав вказаних в ній.

Представник відповідача Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицій (м.Одеса) Білий О.П. у судовому засіданні заперечував проти зміни предмету позову.

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстицій України свого представника у судове засідання не направили, повідомлені належним чином.

Суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності осіб, що не з`явились.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.3 ст.49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Цивільно-процесуальним Кодексом України передбачено право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову. Тому одночасна зміна предмета позову та підстав позову прямо не допускається. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Тому в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов. Саме у зв`язку із цим законодавцем було закріплено альтернативну зміну предмета чи підстав позову.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстави позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад, ст. 16 ЦК України), з яким позивач звертається до суду. Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Зазначене розуміння елементів позову закріплюється у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» ( п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог;4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.

Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року в справі № 916/1764/17.

Відповідно до п. 7.42, п.7.43 Висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25 червня 2019 року по справі № 924/1473/15, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 925/186/19, така дія (заявлення додаткових вимог) може кваліфікуватися лише як зміна предмету позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права чи охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

В заяві про зміну предмету позову адвокат Завойда Д.І. фактично залишає не змінними вимоги, однак доповнює наступним змістом "в інтересах співвласника квартири ОСОБА_2 діє її опікун - позивач ОСОБА_3 на підставі рішення Дарницького районного суду м.Києва від 24.04.2025 року по справі 759/4194/24.

Суд зазначає, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. (ч. 2 ст. 4 ЦПК України)

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні особи (ч.2 ст. 48 ЦПК України).

Згідно положень ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно до частин 1, 2 ст. 59 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

Отже, опікун недієздатної при зверненні до суду в інтересах недієздатного має статус законного представника, а особи, в інтересах яких вони діють є учасниками справи: сторонами та третіми особами.

В заяві про зміну предмету позову фактично змінений суб`єктний склад сторін, що діючим цивільним процесуальним законодавством України не передбачено.

Враховуючи, що в заяві про зміну предмету позову представником позивача змінено суб`єктний склад учасників справи, що процесуальним законом не передбачено, суд вбачає підстави відмовити у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 49, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Ю.О. Твердохліб