ПОСТАНОВА

іменем України

19 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 391/62/25

провадження № 22-ц/4809/838/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року у складі судді Ревякіної О.В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі по тексту ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявленого позову посилалося на те, що 05 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі по тексту ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено електронний договір №4273808 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сума кредиту - 10000 грн, строк кредиту - 350 днів, строк позики - до 20 грудня 2024 року, стандартна процентна ставка - 2,5 % від суми позики за кожен день користування відповідно до п.1.4.1. договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит в сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача НОМЕР_1 . Відповідач своїх обов`язків не виконав та кошти не повернув.

У подальшому, 25 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №25/10/2024, за яким ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» отримало право грошової вимоги за договорами, у тому числі за договором №4273808, укладеним з відповідачем 05 січня 2024 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу від 25 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги в сумі 82700 грн. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором відповідача було повідомлено в особистому кабінеті.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач своїх боргових зобов`язань не виконав, після відступлення права грошової вимоги жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», ані на рахунки первісного кредитора не здійснив. Загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» становить 96700 грн, що складається з 10000 грн - тіла кредиту; 72700 грн - нарахованих процентів та 14000 грн - нарахованих позивачем процентів за 56 календарних днів (за період 26.10.2024 - 20.12.2024).

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 96700 грн заборгованості за кредитним договором, судові витрати, які складаються з 2422,40 грн судового збору і 10000 грн витрат на правничу допомогу.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 96700 грн за кредитним договором №4273808 та судові витрати по справі.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4273808 від 05.01.2024 у розмірі 96700 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просило рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у цій частині. Також просило суд стягнути витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, в частині, що оскаржується, скасуванню, з таких підстав.

Письмовими доказами по справі підтверджено, що 10 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Городніщевою Є.О. було укладено договір про надання правничої допомоги №10/12-2024, за умовами якого отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п.4.1.). Згідно з п.4.8 договору клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно з актом про надання правничої допомоги протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили (а.с.65-66).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 14 січня 2025 року №6270 до договору від 10 грудня 2024 року №10/12-2024 сума загальних витрат (гонорар) за надання правової допомоги в суді першої інстанції адвокатом Городніщевою Є.О. складає 10000 грн (а.с.74).

Відповідно до рахунку на оплату від 14 січня 2025 року №6270/01-2025 щодо сплати клієнтом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокату Городніщевій Є.О. наданих послуг за договором від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, їх розмір складає 10000 грн (а.с.73 зворот).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн суд першої інстанції дійшов висновку про те, що витрати на правову допомогу не є підтвердженими належними документами.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що професійна правова допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді першої інстанції надавалась адвокатом Городніщевою Є.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 26 серпня 2024 року № 26/08-2024 (а.с.65-66).

Згідно з п.4.3 вказаного договору за надання правової допомоги, відповідно до договору, клієнт авансовано сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.

Колегія суддів вважає, що загальний розмір витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 10000 грн підтверджений стороною позивача належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, заявкою №6270 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, актом прийому-передачі виконаних робіт від 14 січня 2025 року №6270 до договору від 10 грудня 2024 року №10/12-2024 (а.с.65-66, 72-74), а тому приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача вказаної суми витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є реальними та визначені із врахуванням складності справи.

Крім того, подана апеляційна скарга ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» містить клопотання про відшкодування 4000 грн витрат на правову допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи професійна правова допомога ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в суді апеляційної інстанції надавалася також адвокатом Городніщевою Є.О. на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 19 березня 2025 року серії АІ №1851610 (а.с.63 зворот).

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 20 березня 2025 року №47 до договору від 10 грудня 2024 року №10/12-2024 сума загальних витрат (гонорар) за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції адвокатом Городніщевою Є.О. складає 4000 грн (а.с.67 зворот).

Відповідно до рахунку на оплату від 20 березня 2025 року №47-10/12/2024 щодо сплати клієнтом ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» адвокату Городніщевій Є.О. наданих послуг за договором від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, їх розмір складає 4000 грн (а.с.66 зворот).

Колегія суддів також приймає зазначені вище документи в якості належних доказів на підтвердження виконання адвокатом Городніщевою Є.О. робіт, а також підтвердження вартості наданих адвокатом послуг на загальну суму 4000 грн.

Враховуючи зазначене вище, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн.

Статтею 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає,що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині, що оскаржується, з ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10000 грн та витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 4000 грн, у загальному розмірі 14000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року скасувати в частині, що оскаржується.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ) витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко