справа № 492/370/25
Провадження № 2/492/598/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області, Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

Представник позивачки адвокат Іовчев Д.Ф.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачів, в якій просила позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що позивачка є тіткою ОСОБА_2 . Дитина проживає разом із позивачкою, яка повністю забезпечує потреби дитини щодо нормального фізичного, морального та духовного розвитку. Відповідачі ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами в школі, не переймаються станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, покладених законом на батьків обов`язків не виконують, не беруть педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, тобто ухилилися від виконання своїх обов`язків, як батьків, відносно їх неповнолітньої дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 16 квітня 2025 року, прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області про позбавлення батьківських прав та призначено підготовче судове засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року, залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування та зобов`язано Виконавчий комітет Арцизької міської ради як органу опіки та піклування надати висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області, Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позов визнали та не заперечували проти його задоволення, наслідки позбавлення батьківських прав їм відомі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, згідно якої не заперечує проти задоволення позову.

Як встановлено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.

Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з ухиленням батька від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Сімейним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії витягу з реєстру територіальної громади від 16 квітня 2025 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 20 червня 2011 року, виданого Виконкомом Главанської сільської ради Арцизького району Одеської області, актовий запис № 04, неповнолітня дитина ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої зазначено ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 , відповідачів у справі.

Як вбачається з довідок, виданих Главанським ліцеєм з початковою школою та гімназією Арцизької міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається у Главанському ліцеї з початковою школою та гімназією Арцизької міської ради. Батьки дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з донькою не проживають, не відвідують школу, не цікавляться життям та успіхами дитини, не відвідують батьківські збори, не виходять на зв`язок із класним керівником.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем проживання характеризуються задовільно, мають заборгованість зі сплати аліментів. Мають доньку, її вихованням не займаються, фінансово не допомагають. Мати дитини ОСОБА_3 умов для проживання та виховання дитини не створює, свої батьківські обов`язки не виконує, зловживає алкогольними напоями, притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання обов`язків щодо догляду та виховання за своєю малолітньою донькою ОСОБА_2 .

Судом достовірно встановлено, а також підтверджено письмовими доказами, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачі у справі, не проявляють до своєї дитини щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавляться ні здоров`ям, ні подальшою долею дитини, у зв`язку з чим дитина знаходиться на повному забезпеченні у тітки ОСОБА_1 , позивачки у справі, внаслідок чого суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачами у справі, від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини.

Як вбачається з висновку Виконавчого комітету Арцизької міської ради, як органу опіки та піклування, вирішено вважати доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачів у справі, відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

В силу ч. 7 ст. 7 СК України, дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1, п. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідачів у справі, стосовно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , позивачка у справі ОСОБА_1 , послалася, зокрема на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі N 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З огляду на вищевикладене, обставини справи та досліджені судом докази, які дають суду підстави дійти до однозначного висновку, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками батьків перед своєю дитиною, зокрема взагалі не цікавляться життям дитини, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, тобто ухилилися від виконання своїх обов`язків щодо утримання і виховання дитини, у зв`язку з чим неповнолітня дитина знаходиться на повному забезпеченні у тітки ОСОБА_1 , позивачки у справі.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що виходячи лише з інтересів дитини, зважаючи на визнання відповідачами позову, в судовому засіданні були встановлені усі підстави, які дають суду прийти до однозначного висновку щодо необхідності позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які свідомо ухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки, на думку суду, таке рішення буде захистом прав дитини.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав є доведеними, а тому є такими, що підлягають задоволенню, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, керуючись ст. ст. 7, 8, 12, 13, 19, 44, 48, 76 - 83, 92, 95, 128, 141, 223, 247, 258 - 259, 265, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації в Одеській області, Виконавчий комітет Арцизької міської ради, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , відносно їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, в рівних частинах з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Черевата