Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е )

15 травня 2025 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову вказує, що 20 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя у них народились: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що з 2020 року відповідач переїхала жити за іншою адресою, куди саме, не повідомила. До доньок з того часу більше не приходила, їх життям не цікавилась, місце проживання відповідача невідоме. Зазначає, що у 2021 році позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 21.10.2022 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Підсумовуючи викладене вказує, що відповідач з 2020 року доньок не виховує, позивач займається самостійним їх вихованням, діти позитивно характеризуються у школі, що підтверджується характеристиками, стан їх здоров`я нормальний, дівчата здорові та доглянуті, всі огляди та щеплення проходять систематично. Старша донька відвідує танцювальний гурток, має значні успіхи. Відповідач з 2020 року здоров`ям доньок не цікавиться, з дітьми не спілкується і не виявляє до них жодної цікавості. Позивач зазначає, що проживає разом з дітьми та цивільною дружиною.

Враховуючи викладене, діючи в якнайкращих інтересах дитини, позивач вважає за необхідне звернутися до суду для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки остання ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 15.05.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.10.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

08.04.2025 року у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . У судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що знайома з відповідачем з 2010 року, зазначила, що відповідача знає з 2010 року. Відповідач завжди полюбляла випити, вживала алкоголь навіть під час другої вагітності. Зазначає що ОСОБА_3 часто ходила в стані алкогольного сп`яніння, залишала дітей самих. Стверджує, що в останній раз бачила відповідача 5 років тому. Свідок ОСОБА_7 , яка є цивільною дружиною позивача, у судовому засіданні пояснила, що проживає разом із позивачем останні три роки в цивільному шлюбі. Останній раз бачила відповідача 3 роки тому. Зазначила, що займається вихованням доньок та опікується ними, що молодша дитина називає її «мамою», а старша дитина « ОСОБА_7 ». Вказала, що їй не відомо де знаходиться відповідач, доньки за маму не згадують. Свідок зазначає, що працює асистентом стоматолога, дітей з позивачем забезпечують разом.

16.04.2025 року у судовому засіданні за участі представника Служби у справах дітей були опитані діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 . Старша дитина у судовому засіданні пояснила, що відповідач приходила у школу у нетверезому стані, щоб забрати дитину, через що її однокласники висміювали її. Дитина вказала, що не заперечує, щоб її матір позбавили батьківських прав, зазначила, що з матір`ю не спілкувалась з 2020 року. Молодша дитина повідомила, що не спілкувалась з матір`ю п`ять років, на інші питання про матір відмовилась відповідати.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, як шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації так і за можливим фактичним місцем проживання, зазначеним у відомостях, наданих Бучанським РУП ГУНП в Київській області.

Представник третьої особи попередньо направляв клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позицію учасників справи, провівши опитування дітей, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується, копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 20.09.2008 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції Київської області (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис № 1, у шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 18).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 3575, у шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 19).

Відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 21.10.2022 року у справ № 760/7974/21 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 21-220.

Згідно з Характеристикою спеціалізованої школи № 64 Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації Міністерства освіти і науки України Управління освіти ОСОБА_4 зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Гарно характеризується. Проживає разом з татом. Вихованням дитини займається батько, який відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини (а.с. 23).

Згідно з Характеристикою спеціалізованої школи № 64 Солом`янської районної в місті Києві Державної адміністрації Міністерства освіти і науки України Управління освіти ОСОБА_5 зарекомендувала себе як дисциплінована учениця. Гарно характеризується. Батько, ОСОБА_1 , цікавиться успіхами та шкільним життям дитини. Мати, ОСОБА_3 , успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а.с. 24)

Згідно з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здорові (а.с. 25-26).

Згідно Інформації, наданої Бучанським районним управлінням поліції відділом поліції №1 Головного управління Національної поліції в Київській області від 17.10.2024 року №8816/109/1401/04, згідно ІКС ІПНП зареєстровані повідомлення від ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3. від 18.02.2022 року, 14.05.2022, 05.11.2022 та 20.02.2024 року про факт домашнього насильства від її співмешканця за адресою АДРЕСА_1 . За результатами приїзду наряду 05.11.2022 року було складено протокол на співмешканця ОСОБА_9 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами виїзду наряду 18.02.2022 року та 20.02.2024 року було встановлено, що громадянка ОСОБА_3 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. 21.05.2023 року також було складено на громадянку ОСОБА_3 адміністративний протокол за ч.1 ст. 178 КУпАП.

Згідно результатів проведення роботи психолога з малолітньою ОСОБА_5 та неповнолітньою ОСОБА_4 районним в місті Києві Центром Соціальних служб від 05.09.2024 року №108/39-924, встановлено, що малолітня ОСОБА_5 мамою називає ОСОБА_7 , цивільну дружину батька, про відповідача ОСОБА_3 не сумує і говорити та зустрічатись з нею не бажає, бо пам`ятає як мати її била та приходила до школи п`яною, нікому про матір не розказує, бо їй соромно. Зазначає, що з першого класу не бачила маму ОСОБА_3 . Неповнолітня ОСОБА_4 також за відповідачкою не сумує і не знає де вона перебуває, не хоче говорити про неї; зазначає, що мати багато пила та била її рукою, не цікавиться життям ОСОБА_4 . Обидві доньки на малюнку сім`ї, зобразили тата, сестру та ОСОБА_7 (співмешканку батька).

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з Висновком Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 108/24-4277 від 23.09.2024, вбачається, що Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація (орган опіки та піклування) вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами обстеження умов проживання дітей, встановлено, що дітям створені всі умови для навчання, відпочинку та розвитку.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року (надалі за текстом - Конвенції), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У частині 2 ст. 3 Конвенції вказано, що держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач життям своїх дітей не цікавиться, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своїх доньок, а тому, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Верещінська