КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7548/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 21 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір №.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5527078, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 5527078 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов паспорту кредиту № 5527078 та кредитного договору № від 21 липня 2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: 144 081,40 грн - сума кредиту; 36 місяців - строк користування; 0,01 % від суми боргу за договором - річні проценти; 2,70% від суми кредиту - щомісячні проценти.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування.

Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівково перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі, отже Кредитодавець свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

23 липня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 23 липня 2021 року, позивач є новим кредитором боржника за кредитним договором № від 21 липня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.

Станом на 03 квітня 2023 року заборгованість за кредитним договором № від 21 липня 2021 року, становить 189 887,46 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 127 860,69 грн; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15,15 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 62 011,62 грн.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови кредитного договору.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 21 липня 2021 рокуу розмірі 189 887,46 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач АТ «Таскомбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що разом з поданою позовною заявою надано витяг з реєстру боржників до укладеного між первісним позичальником та АТ «Таскомбанк» договору факторингу, що відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номера відповідного договору, що відповідає вимогам ч. 2 ст.95 ЦПК України, а саме якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього, відтак суд помилково не взяв до уваги витяг з реєстру боржників до договору факторингу.

Вказує також на те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Стверджує, що суд не урахував презумпцію правомірності правочину, тому дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач у встановлений строк не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає, апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що 21.07.2021 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» уклало з ОСОБА_1 кредитний договір № на суму 144 081,40 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів відповідно до обумовлених сторонами умов, виходячи із часу дії вказаного договору та виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань (а. с. 4, 5, 6-7).

07.10.2016 року між ПАТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (первісний кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 10-13).

23.07.2021 за реєстром прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало право вимоги за кредитним договором № АТ «Таскоманк» (а.с. 14).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що до позивача АТ «Таскомбанк» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №, оскільки кредитний договір був укладений 21.07.2021 року, а договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 07.10.2016 року, тобто до укладення кредитного договору.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції.

Так, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до частини 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч. 5 ст.95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На підтвердження факту переходу до нього права вимоги за спірним договором позивач подав до суду витяг з реєстру прав вимоги від 23.07.2021 до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, що відображає інформацію про відступлення права вимоги щодо конкретного боржника та номера відповідного договору. Доданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу містить також підписи керівників та печатки АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Центр фінансових рішень», тому суд апеляційний суд дійшов висновку про те, що вказаний витяги є належним доказом, що відображають інформацію щодо переходу права вимоги.

Крім цього, у матеріалах справи міститься копія повідомлення про відступлення прав вимог за кредитним договором № від 21.07.2021, в якому міститься інформація щодо відступлення права вимоги за вказаним договором на користь АТ «Таскомбанк» та зазначені реквізити для здійснення платежів за кредитним договором. Позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом вказаного повідомлення 21.07.2021, що підтверджується його підписом (а.с. 15).

Суд першої інстанції вказаного не урахував, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Як видно із наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 03 квітня 2023 року заборгованість за кредитним договором № від 21 липня 2021 року, становить 189 887,46 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 127 860,69 грн; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15,15 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 62 011,62 грн(а.с. 17).

Факт існування заборгованості та її розмір підтверджуються також випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 21.07.2021 по 03.04.2023 (а.с. 18 - 42).

Відповідач вказаного розрахунку не спростував, доказів повної чи часткової сплати боргу суду не надав.

Отже, апеляційний суд доходить висновку, що заборгованість у вказаному розмірі підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк».

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин із ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк слід стягнути 7120,78 грн на відшкодування судового збору за подачу позову та апеляційної скарги

Керуючись статтями 141, 365, 367, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 рокузадовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» () заборгованість за кредитним договором № від 21 липня 2021 року, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 127 860,69 грн; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 15,15 грн; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 62 011,62 грн, а всього стягнути 189 887 (сто вісімдесят дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 46 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» () 7120 (сім тисяч сто двадцять) гривень 78 копійок судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 23 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома