Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2442/25
Провадження №2/711/1443/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Черкаси

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Свої вимоги мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 28.12.2023, актовий запис №465.

Позивач вказує, що на день смерті ОСОБА_2 , вони проживали однією сім`єю, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 12.03.2025 №77. Згідно рішення Кам`янської міської ради від 25.02.2016 №7-5/VII вулиця Куйбишева перейменована на вулицю Різдвяна, що підтверджується довідкою Кам`янської міської ради №2 від 12.03.2025.

Позивач вказує, що вона - є спадкоємцем померлого першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), як дружина, що підтверджується відповідним свідоцтвом про їх одруження серії НОМЕР_2 , що видане Кам`янським районним бюро ЗАГС Черкаської області від 10 травня 1969 року, актовий запис №68.

Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину за законом та Кам`янською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №18/2024 від 28.02.2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76006617 від 28.02.2024.

За життя ОСОБА_2 отримував пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Закон №2262).

На підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 серпня 2022 року №580/4017/23 за життя ОСОБА_2 була перерахована пенсія з 01.04.2022 року.

Листом від 15.10.2024 на запит нотаріуса, відповідач підтвердив суму недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії, яка становить 156 077, 60грн. Також відповідач в порядку інформації повідомив нотаріуса, що, нібито, відповідно до ст. 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини.

06 лютого 2025 року позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на недоотриману померлим пенсію. Однак, постановою від 08.02.2025 №39/02-31 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману виплату доплати до пенсії, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач вважає порушеним своє право власності на недоотриману ОСОБА_2 пенсію, а тому, посилаючись на положення Конституції України, ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991, ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 328,1218, 1227, 1296 ЦК України, звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотриману пенсію в розмірі 156 077,60 грн. та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1562,00грн.

Ухвалою суду від 28.03.2025 прийнято до провадження цивільну справу, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Надано строк для подання сторонами заяв по суті справи.

08.04.2025 року судом отримано відзив на позовну заяву (а.с.29-30). Свою позицію заперечення проти позову та необхідності відмови у задоволенні позову.

Так, відповідач зазначає, що ОСОБА_2 за життя отримував пенсію, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ. Рішенням Черкаського районного окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №580/4017/23 зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» №33/44/1-К-3428/08-1637 від 03 березня 2023 року та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01 квітня 2022 року.

На виконання вказаного рішення суду ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, доплата по перерахунку становить 156 077,60грн. Отже, вказане судове рішення, прийняте на користь ОСОБА_2 набрало законної сили і відповідно, спір спадкодавця (позивача) з відповідачем стосовно пенсійного забезпечення вирішено судом в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, до органу, що призначає пенсію.

Проте, згідно матеріалів справи, позивач до Головного управління щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , не звертався.

Крім того, автор відзиву зазначає, що діючим законодавством чітко визначено порядок здійснення процесуального правонаступництва у випадку смерті позивача або відповідача, шляхом звернення правонаступника до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про заміну стягувача (ч.1 ст. 52 КАС України). За таких обставин, на думку відповідача, позивач повинен був звернутися до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача в адміністративному провадженні, а не подавати окремий цивільний позов про стягнення грошових коштів.

Посилаючись на положення ст. 1219 ЦК України, якими кореспондується що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, відповідач вказує, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Більш того, предметом спору у справі №580/4017/23 було здійснення перерахунку пенсій, а не стягнення певної суми грошових коштів. З огляду на викладене, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 01.05.2025 року закрито підготовче провадження по даній справі (а.с.44).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Проте, 30.04.2025 та 23.05.2025 позивачем на адресу суду надано письмові заяви, в яких остання просить проводити розгляд справи без її участі, з огляду на її похилий вік та слабкий стан здоров`я. Також вказує, що з відзивом відповідача не згідна, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в установлений законом спосіб. Разом з тим, суд враховує позицію відповідача щодо проведення розгляду даної справи без участі їх представник, яка була висловлена 08.04.2025 у поданому на адресу суду відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків:

як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 28.12.2022 Кам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №465 (а.с.5).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 травня 1969 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , що видане Кам`янським районним бюро ЗАГС Черкаської області від 10 травня 1969 року, актовий запис №68 (а.с. 6).

З довідки №77 від 12.03.2025, виданої адміністратором ЦНАП Гусар С. виконавчого комітету Кам`янської міської ради вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до будинкової книги та Реєстру територіальної громади, дійсно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним була зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №76006617 від 28.02.2024 (а.с. 7).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду№580/4017/23 від 22.08.2023, зобов`язано Головне управління ПФУ у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» №33/44/1-К-3428/08-1637 від 03 березня 2023 року та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01 квітня 2022 року (а.с. 11-14).

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Черкаській області №2300-0504-5/7629 від 15.10.2024, на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №580/4017/23 ОСОБА_2 проведено перерахунок та нараховано доплату до пенсії у сумі 156 077,60 грн., яку за життя не виплачено. Також поінформовано, що відповідно до ст. 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини (а.с. 15).

Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Черкаської області Зайцевої О.А. від 08.02.2025 вих.№39/02-31, відмовлено ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману виплату доплати до пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини (а.с. 16).

Відповідно до ст. 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові і залишилися недоодержаними, у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Ці суми виплачуються, зокрема, тим членам його сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

Суду не надано належних доказів на підтвердження факту звернення ОСОБА_1 у 6-ти місячний строк до Головного управління щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Способи захисту визначені Цивільним Кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262 від 09 квітня 1992 року (далі - Закон №2262), визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, померлий ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, як отримувач пенсії, відповідно до Закону № 2262.

Отже, Закон № 2262 є спеціальним законом, який регулює та визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення вказаних вище категорій громадян України.

Виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера здійснюється в порядку, встановленому статтею 61 Закону №2262.

Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. В разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини 3 цієї статті, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Згідно із пунктом 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначаються пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

Основними умовами для отримання сум недоодержаної пенсії є проживання членів сім`ї разом із пенсіонером та відповідне звернення до уповноваженого органу Пенсійного фонду України, де померлий пенсіонер перебував на обліку на день його смерті не пізніше 6 місяців після смерті.

Як вже було встановлено в судовому засіданні та не спростовано позивачем ОСОБА_1 , остання не зверталася у 6-ти місячний строк до Головного управління щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, 26.02.2024 позивач звернулася до Кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , внаслідок чого було здійснено відповідну реєстрацію про відкриття спадкової справи у Спадковому реєстрі.

Згідно з вимогами статті 52 Закону №2262, пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Факт сумісного проживання та реєстрації ОСОБА_1 (дружини померлого) зі спадкодавцем на день його смерті, за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою №77 від 12.03.2025 року, виданою Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради (а.с.8).

Варто зазначити, що визначальним є те, що виплати, про які йдеться вище, були нараховані спадкодавцеві ще за його життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем - можуть увійти до складу спадщини.

ОСОБА_2 не встиг скористатися своїм правом на отримання належних йому сум виплат, так як ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За статтею 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Статтею 1227 ЦК України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій наведеної статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частин 2, 3 статті 52 Закону № 1058-IV, які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тобто суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми частини першої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Згідно із частиною 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З відзиву по позов Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області як отримувач пенсії, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ. ОСОБА_2 знято з обліку у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Суд доходить висновку, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не виключають застосування положень ЦК України про включення до складу спадщини нарахованої, але неодержаної спадкодавцем за життя пенсії, у разі відсутності у померлого членів сім`ї.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

В преамбулі Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національної поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, відсутність у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», прийнятому до ЦК України, норми, аналогічної тій, що передбачена у статті 1227 ЦК України щодо включення нарахованої, але неодержаної пенсії, до складу спадщини за відсутності членів сім`ї, не виключає застосування приписів статті 1227 ЦК України.

Крім того, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц).

Оскільки ОСОБА_2 за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 року (справа №580/4017/23), а позивач, як спадкоємець за законом, в установленому законом порядку звернулась до державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщину на недоотриману пенсію, яка була нарахована, але не виплачена ОСОБА_2 за життя, після смерті свого чоловіка не отримала, так як нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено (а.с.16), тож суд вважає, що позивач набула право на отримання перерахованої, але не виплаченої пенсії свого чоловіка.

Слід зазначити, що за інформацією, наданою відповідачем, судом з`ясовано, що сума перерахованих але не виплачених доплат ОСОБА_2 становить 156 077,60 грн. (а.с. 15). Варто зауважити, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення в межах тих, в яких вони заявлені. Тож, з огляду на викладене, суд визнає недоотриману ОСОБА_2 за життя доплату до пенсії спадковим майном позивача ОСОБА_1 , право на яке виникло з моменту прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом.

Таким чином, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1562 грн. 00 коп. (а.с.18), позов задоволено в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1562 грн. 00коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 128, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП дані відсутні, АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на недоотриману пенсію у розмірі 156077грн. 60коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП дані відсутні, АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1562грн. 00коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана.

Повний текст рішення виготовлений 16 червня 2025 року.

Головуючий суддя С. М. Позарецька