Єдиний унікальний номер 317/5839/24
Провадження номер 2/317/229/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Громової І.Б.,

при секретарі Шевченко В.С.,

за участю:

представника позивача, адвоката Хмарського Р.Б.,

представника третьої особи Парфенюк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину, який був уточнений в частині прізвища відповідачки та позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.11.2000 позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 02.10.2019 було розірвано. Від спільного життя сторони мають повнолітню дитину - ОСОБА_4 та неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, після розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин між сторонами, залишився мешкати зі своїм батьком - позивачем по справі.

Не дивлячись на відсутність перешкод для виховання сина у відповідачки, остання, з часу проживання дитини з батьком, віддалилась від дитини, його життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Позивач самостійно доглядає та виховує спільну з відповідачем дитину, а також виконує всі батьківські обов`язки.

З наведених вище обставин та через те, що відповідач по справі взагалі не спілкується та не підтримує стосунки зі своєю дитиною, позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Відповідно до копії довідки № 779/д від 08.05.2025, рядовий ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 (перебуває на військовій службі (по мобілізації) у ВЧ НОМЕР_1 з 24.04.2025 по теперішній час).

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Хмарський Р.Б. уточнений позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Наголошував на тому, що наразі, після мобілізації позивача, неповнолітня дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває без нагляду батьків, оскільки мати жодним чином про дитину не піклується.

Своєчасно та належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилась. Надала до суду заяву, відповідно до якої позов визнає, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району - Парфенюк Л.П. у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Вислухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до копії рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 02.10.2019 у справі № 317/2677/19, ОСОБА_1 з 25.11.2000 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Вказаним рішенням, яке набрало законної сили 02.11.2019, шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим 16.12.2010 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1556 від 16.12.2010, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_3 .

За приписами ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

За змістом роз`яснень, що містяться у абз. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до копії судового наказу Запорізького районного суду Запорізької області від 12.03.2024 у справі № 317/1311/24 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.03.2024 та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з копією довідки № 71 про неотримання аліментів від 13.09.2024, ОСОБА_1 не отримував аліменти від ОСОБА_3 в період з 03.04.2024 по 31.08.2024.

Відповідно до копії довідки від 21.02.2024 № 67, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Дніпро Рем Буд» в якості електрогазозварника з 28.08.20523 по теперішній час.

Згідно з довідкою про заробітну плату, заробітна плата ОСОБА_1 за період з серпня по грудень 2024 року склала 31304,35 грн.

Відповідно до копії витягів з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією Акту про фактичне місце проживання мешканців для вирішення соціально-побутових питань від 03.10.2024, ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі своєю сім`єю: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син.

Відповідно до копії довідки директора Запорізької гімназії № 65 Лівобережного відділу освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 20.02.2024 № 01-41/24, ОСОБА_5 навчається в 7-В класі Запорізької гімназії № 65 Запорізької міської ради.

Згідно з копією довідки директора КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» від 28.10.2024 № 1064/01-09, ОСОБА_5 спостерігається у вказаному закладі, на диспансерному обліку не перебуває, щеплений за віком.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив суду, що позивач ОСОБА_1 є його батьком, а ОСОБА_1 - його матір`ю. До мобілізації батька він проживав разом з ним. Наразі він проживає разом з бабусею. Зі своєю матір`ю він не спілкується, оскільки мати не підтримує жодного зв`язку, не піклується про нього, не відвідує, його життям не цікавиться.

Допитаний у судовому засіданні свідок - ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , у судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу між батьками, її неповнолітній онук - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом зі своїм батьком та перебуває на його повному утриманні. Мати дитини життям сина не цікавиться. У зв`язку з мобілізацією батька дитини, неповнолітній онук наразі взагалі не має батьківської опіки.

Матеріали справи містять заяву відповідачки ОСОБА_2 від 13.06.2025, відповідно до якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.07.2024, ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.03.2025 № 22.04/01-34-269, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне.

Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суд приходить до переконання, що змінити поведінку ОСОБА_2 по відношенню до її дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неможливо. Відповідачка не відвідує дитину, не спілкується з нею. Відомостей про те, що позивач чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною матеріали справи не містять.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Наразі суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 байдуже ставиться до питання виховання та утримання своєї дитини. Вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для його гармонічного розвитку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивача на те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі у житті дитини. Ці обставини підтвердили й допитана у судовому засіданні дитина.

Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачкою її неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідачка намагалась або намагається виконувати батьківські обов`язки.

На переконання суду позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з батьком, що відповідає її інтересам.

Питання щодо стягнення аліментів на утримання дитини суд у вказаному провадженні не розглядає, оскільки вказане питання вже вирішено раніше шляхом винесення судового наказу.

Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_2 , що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання до суду позовної заява, яка містить одну вимогу немайнового характеру, а саме: у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 167 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 27, 76-80, 83, 95, 128-130, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (адреса: 69071, м. Запоріжжя, пр-т. Моторобудівників, буд. 34) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Б. Громова