Провадження № 2/175/2224/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2025 року с. Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Бойко О.М.

із секретарем судового засідання Кальченко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми страхового відшкодування.

В позовних вимогах позивач просить суд стягнути із відповідача на користь позивача несплачене страхове відшкодування в розмірі 100 000,00 грн., а також судові витрати.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.05.2023 року між позивачем та страховим товариством був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ.11637298, предметом якого є якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем «NISSAN», держ. номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності.

Страхова сума за договором страхування складає 1 478 940 гривен, франшиза за ризиком «дорожньотранспортна пригода», та «збитки внаслідок інших подій» - 0 гривень (п. 7.1. договору страхування), страхова премія у розмірі 46 586,61 гривень сплачена у повному обсязі.

В ніч з 09.05.2024 року по 10.05.2024 року забезпечений за договором страхування автомобіль, що був припаркований біля помешкання позивача, за невстановлених обставин зазнав механічних пошкоджень, про що з місця пригоди було одразу повідомлено страховика за телефонами «гарячої лінії».

Після повідомлення страховика, пошкоджений транспортний засіб був спрямований для огляду та фіксування пошкоджень на гарантійну сервісну станцію, де після огляду кузову та днища автомобіля були зафіксовані також пошкодження, які були поза можливості їх виявлення на місці пригоди (пошкодження глушника).

Представником сервісного центру було повідомлено, що вказані пошкодження на забезпеченому ТЗ виникли внаслідок наїзду на нього іншого ТЗ та подальшого його зсуву.

23.05.2024 року до страхової компанії було надано письмове повідомлення про подію, з описом обставин вказаної пригоди. Відповідно до п. 16.5.5. договору страхування страховик (відповідач) бере на себе зобов`язання при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Позивач надав до страховика в підтвердження розміру спричиненого збитку рахунок - фактуру авторизованого гарантійного СТО ТОВ «АВТО-Імпульс трейд» від 14.05.2024 року на загальну суму ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 151 992,32 гривень.

За умовами п. 8 «Ексклюзивні умови» для автомобіля вартістю понад 500 000 гривень максимальний розмір страхового відшкодування без документів компетентних органів становить 10 % страхової суми, тобто 100 000 грн.

Листом від 19.07.2024 року страхова компанія повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із наданням страхувальником неправдивих свідчень про факт та обставини події, що, на думку відповідача, підтверджується проведеним на замовлення страховика висновком експертного трасологічного дослідження судового експерта Автономова м. за №036-24.

У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений. Надала заяву через свого представника, в якій підтримала позовні вимоги та просила справу слухати за її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився. Про час та місце був належним чином повідомлений. Клопотань не надавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши наданні докази, суд встановив, що наявні підстави для відмови в задоволенні позову з огляду на наступне.

Судом фактично встановлено, що 12.05.2023 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів AM.11637298, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (позивача), що не суперечать законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме автомобілем «NISSAN», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві приватної власності.

Як вказує Позивач у позовній заяві в ніч з 09.05.2024 року на 10.05.2024 року забезпечений за договором страхування автомобіль, що був припаркований біля її помешкання, за невстановлених обставин зазнав механічних пошкоджень, про що з місця пригоди було одразу повідомлено страховика за телефонами «гарячої лінії».

Після повідомлення страховика, пошкоджений транспортний засіб був спрямований для огляду та фіксування пошкоджень на гарантійну сервісну станцію, де після огляду кузову та днища автомобіля були зафіксовані також пошкодження, які були поза можливості їх виявлення на місці пригоди (пошкодження глушника).

Представником сервісного центру було повідомлено, що вказані пошкодження на забезпеченому ТЗ виникли внаслідок наїзду на нього іншого ТЗ та подальшого його зсуву.

23.05.2024 року до страхової компанії було надано письмове повідомлення про подію, з описом обставин вказаної пригоди.

Вказує, що відповідно до п. 16.5.5. договору страхування страховик (відповідач) бере на себе зобов`язання при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Позивач надала до Страховика на підтвердження розміру спричиненого збитку рахунок - фактуру авторизованого гарантійного СТО ТОВ «АВТО-Імпульс трейд» від 14.05.2024 року на загальну суму ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу в розмірі 151 992,32 грн., однак, листом від 19.07.2024 року страхова компанія повідомила позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із наданням страхувальником неправдивих свідчень про факт та обставини події, що підтверджується проведеним на замовлення страховика висновком експертного трасологічного дослідження судового експерта ОСОБА_2 за № 036-24.

Позивач не погоджується із відмовою у виплаті страхового відшкодування та зазначає, що пояснення страхувальника (довіреної особи) ґрунтувались на візуально виявленому обсягу наявних зовнішніх пошкоджень на ТЗ та висновку працівників СТО після огляду та дефектування забезпеченого ТЗ.

Також позивач вказує, що жодних доказів, які свідчать про те, що довірена особа, яка надавала письмові пояснення страховику діяла навмисно з метою фальсифікації страхового випадку або спотворення дійсних обставин пригоди страховик на має, тому вважає відмову у виплаті страхового відшкодування протиправною, у зв`язку з чим просила суд стягнути на свою користь 100 000 грн.

Згідно з наданою Страховику позивачем інформації у Повідомленні і Поясненнях про дорожньо-транспортну пригоду та Заяви про страхове відшкодування до них, 10.05.2024 року о 10:00 год. по проспекту Слобожанський, 63 в м. Дніпро, ОСОБА_3 виявив зсунутий з місця, де стояв, на нерівну поверхню застрахований автомобіль NISSAN Qashqai, д.н.з. НОМЕР_2 , та побачив на ньому пошкодження лівої задньої двері, підкрилка колеса і бамперу.

Винуватця даних пошкоджень не виявили, також на СТО при огляді даного автомобіля додатково виявили пошкодження глушника та передніх накладок на підкрилки. Як пояснили майстри на СТО, всі перераховані вище пошкодження були набуті в наслідок зовнішнього механічного впливу іншої автівки, яка втекла з місця події. Додатково ОСОБА_3 пояснив, що даний автомобіль був зсунутий проти годинникової стрілки приблизно на 1 метр, та зсунутий назад також приблизно на 1 метр.

Разом з тим, позивач не надав жодного документа на підтвердження настання страхового випадку (відомостей про обставини настання події) в розумінні положень ЦПК України.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, могла би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Чого при розгляді цієї цивільної справи здійснено не було.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Так як Позивач повідомила ПрАТ СК «ПЗУ Україна» лише про факт виявлення пошкоджень на автомобілі, проте не підтвердила, що пошкодження виникли внаслідок настання страхового випадку в межах однієї пригоди.

Судовим експертом Автономовим М. було складено Висновок експерта №036-24 за результатами експертного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень автомобіля Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 .

У висновку Дослідження зазначено: Пошкодження автомобіля Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 VIN-код № НОМЕР_4 , з технічної точки зору, не відповідають обставинам події, які викладені в поясненні водія ОСОБА_3 .

З технічної точки зору, комплекс усіх механічних пошкоджень, які зафіксовані на кузовних деталях автомобіля Nissan Qashqai д/н НОМЕР_3 VIN № НОМЕР_4 , не міг утворитися у межах обставин, викладених в поясненні водія ОСОБА_3 , оскільки перелічені вище механічні пошкодження утворилися у різні періоди часу, за різними обставинами декількох пригод, мають ознаки контактування зі слідоутворюючими поверхнями різних об`єктів, носять накопичувальний характер та деякі характерні для власного руху автомобіля і, відповідно, не могли відобразитися у межах однієї заявленої пригоди, при нерухомому положенні автомобіля та виключно без відому водія автомобіля Nissan Qashqai.

Жодне з описаних вище механічних пошкоджень елементів облицювання кузову та випускної системи автомобіля Nissan Qashqai, під час їх утворення, не мали достатнього стороннього силового навантаження для заявленого зміщення автомобіля на відстань приблизно 1 метра як проти годинникової стрілки, так і назад відносно початкового розташування.

Також встановлений напрямок утворення вищеописаних пошкоджень автомобіля Nissan Qashqai не відповідає заявленому зміщенню автомобіля на місці заявленої пригоди.

У зв`язку із поданням неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» обґрунтовано відмовило Позивачу у виплаті страхового відшкодування по заявленому випадку.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов?язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці. зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява №38722/02). Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен

забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані до неї докази та посилання на докази, прослухавши ствердження сторін по справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Отже, на підставі вищезазначеного, та керуючись ст.ст. 2, 4, 76, 80, 81, 89, 263, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми страхового відшкодування залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бойко О.М.