Справа №638/2033/25
Провадження № 2/638/3085/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Поляков О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кутоманової К.С.,

представника відповідача Могильової І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в особі представника позивача - Пономаренко Тетяни Ігорівни, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги в розмірі у розмірі 46 619 гривень 54 копійки, яка утворилась станом на 01.01.2025 і складається з основної заборгованості, інфляційних витрат у сумі 2 230 гривень 69 копійок, та 3 % річних в сумі 879 гривень 08 копійок, а також судових витрат у розмірі 3 117 гривень 62 копійки.

Свої вимоги Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що з 01 грудня 2021 року у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.uа 31 жовтня 2021 року, відповідно до якого КП «Харківські теплові мережі» зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу, щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів, датою їх акцептування є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг.

Також з 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року. Згідно з умовами Публічних договорів КП «Харківські теплові мереж» зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором, а саме щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги. Виходячи з положень статті 4 зазначених Публічних договорів, датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто факт отримання послуг.

Відповідач не у повному обсязі або несвоєчасно сплачував вартість наданих послуг, у зв`язку із чим утворилась заборгованість станом на 01.01.2025 на загальну суму 46 619,54 грн, з огляду на що позивач звернувся до суду із даним позовом.

27 лютого 2025 року до Шевченківського районного суду від представника відповідача адвоката Могильової І.А. надійшов відзив на позовну заяву, у якому пояснила, що позивач помилково визначив період стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та за послугу з постачання гарячої води з 2016 року, адже при застосуванні такого розрахунку відповідач не врахував строк позовної давності, передбачений чинним законодавством України. Так, відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина 1 статті 257 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою ст. 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Також звертає увагу, що Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період до 30 березня 2017 року закінчувався 30 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2024 року, який було неодноразово продовжено та який діє й на час розгляду справи № 638/2033/25, а перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, зупиняється на строк дії такого стану, то період заборгованості з квітня 2017 року по 30.09.2023 року не виходить за строки позовної давності, натомість, зважаючи на те, що позовна заява була подана 04.02.2025 року, можна зробити висновок, що частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 січня 2016 року по березень 2017 року (включно), оскільки Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Отже, відповідач просить застосувати позовну давність до частини позовних вимог, що стосуються стягнення заборгованості з 01 січня 2016 року по березень 2017 року включно у сумі 1424,31 грн.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено.

Абзацом 3 п. 1 Постанови КМУ №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» м. Харків з 24.02.2022 року по 15.09.2022 року було включено до територій активних бойових дій. З 15.09.2022 року і по день подання відзиву на позовну заяву м. Харків віднесено до територій з можливими бойовими діями.

Крім того, відповідач зазначає, що разом зі своїм сином ОСОБА_2 у березні 2022 року виїхали за межі України та більше не повертались до свого зареєстрованого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з якого вбачається, що ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) здійснила виїзд за межі України 13.03.2022 року. Іншої інформації стосовно її повернення в Україну немає. Керуючись вищезазначеною Постановою КМУ №206 «Деякі питання оплати житловокомунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022, відповідач письмово повідомила позивача про відсутність двох осіб за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме відсутність ОСОБА_1 та її неповнолітньої дитини ОСОБА_2 з 13.03.2022 року.

Постановою КМУ №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 не встановлений чіткий механізм та строк для інформування про непроживання за відповідною адресою відповідного виконавця комунальної послуги, а отже, на виконання вимог абзацу 3 п. 1 Постанови КМУ №206 «Деякі питання оплати житловокомунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022. Відповідач проінформувала позивача про її відсутність та відсутність її неповнолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період з 13.03.2022 року по теперішній час.

З огляду на вище викладене, зазначає про наявність обставин, що на теперішній час та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, забороняють стягнення з відповідача заборгованості утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій до початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Враховуючи що частина позовних вимог стосується періоду з лютого 2022 по вересень 2023 року включно, що, в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, а саме у сумі 13 758, 49 грн.

Що стосується публічного договору з технічного обслуговування позивач зазначає, з 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі інтернеті. Згідно з п. 2 Публічних договорів вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця, якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору. Відповідно до п.4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору є вчиненням споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Відповідачем не вчинялось жодних дій, які б могли свідчити про акцептування вище зазначеного договору, крім того, зазначає про неможливість вчинення таких дій відповідачем у зв`язку з непроживанням відповідача з 13.03.2022 року за зареєстрованим місцем проживання. Отже, вважає, що на даний час неможливо вважати, що відповідач знала, розуміла та погоджувалась з умовами публічного договору технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.

До позовної заяви позивачем в якості додатку додано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Із вище згаданого розрахунку вбачається, що на останній сторінці розрахунку відображено три колонки з надходженням оплат від відповідача. Проаналізувавши розрахунок доданий до позовної заяви, неможливо чітко визначити, чи враховувались позивачем вище зазначені оплати під час здійснення розрахунку боргу. Як було зазначено вище, період за який позивач бажає стягнути з відповідача заборгованість є період з 01.01.2016 року по 30.09.2023 року, однак, звертає увагу, що наразі з розрахунку неможливо визначити який стан розрахунків між позивачем та відповідачем був наявний станом на 01.01.2016 року. Крім того, деякі із вище зазначених оплат були зараховані, як за 2009-2012 рік та 2006-2009 рік, хоча надходили ці оплати у 2017 році та у 2018 році. 31 серпня 2017 року було надходження оплати на суму 3896,81 гривень, які були зараховані за серпень 2009 року по липень 2012 року. 28 лютого 2018 року було надходження оплати на суму 2 937,84 гривень, які були зараховані за січень 2006 року по липень 2009 року. Однак, по-перше такі оплати за ці роки навіть не входять до того періоду з якого Позивач бажає стягнути заборгованість з Відповідача, по-друге, вважає, що позивач безпідставно здійснив нібито зарахування які були здійснені у 2017 та 2018 роках, за 2009-2012 роки та 2006-2009 роки. Поряд з цим, позивач взагалі не надає чіткого підтвердження зарахування вище зазначених оплат, і що останні були враховані під час підрахунку заборгованості відповідача.

Відповідач вважає, що позивач не підтвердив, що оплати відповідача були зараховані на погашення заборгованості, крім того на даний момент невідомо який стан розрахунків був наявний між позивачем та відповідачем станом на 01.01.2016 року. Позивач безпідставно зарахував оплати здійснені у 2017 та 2018 роках, як за період 2009-2012 роках та 2006-2009 роках, отже, наразі вважає що сума заборгованості відповідача має бути зменшена на суму вище зазначених оплат.

Отже, позовні вимоги за період квітень 2017 року - січень 2022 року (включно) у сумі 11 184,65 гривень є вже оплаченими відповідачем та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу у сумі 1424, 31 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період січень 2016 року - березень 2017 року. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу за послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води за період лютий 2022 року -вересень 2023 року у сумі - 13 758, 49 грн та відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу за послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води за період березень 2017 року - січень 2022 року в у сумі 11 184,65 грн.

У додаткових поясненнях ця сума була уточнена і складає 12544,28 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій розгляд справи просила провести без її участі.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. 12, 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг, із відомостями про заборгованість, свідчить про порушення, не визнання або оспорювання охоронюваних законом його цивільних прав та інтересів.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно матеріалів справи, Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надаються послуги з теплопостачання та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживають зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2002 року № 1875-IV, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Нормами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

На підставі ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Відповідно до ст. 150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією або іншим документом. Факт оплати споживачем - відповідачем послуг, тобто послуг які надає позивач, є підтвердженням факту існування договірних відносин між ними.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

КП «Харківські теплові мережі» як теплопостачальна організація надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182.

Постачання теплової енергії на потреби опалення у багатоквартирні будинки м. Харкова КП «Харківські теплові мережі» здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

01 грудня 2021 року на підставі частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.uа 31 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу.

Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць.

Згідно з п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний період.

Враховуючи положення п. 4 Індивідуальних договорів, датою їх акцептування є 01.12.2021, тобто факт отримання послуг.

Крім того, 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01 червня 2022 року.

Згідно з п. 2 Публічних договорів, договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладення договору.

Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим договором.

Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги.

Згідно з пунктами 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін.

Враховуючи положення статті 4 зазначених Публічних договорів датою їх акцептування є 01.07.2022, тобто факт отримання послуг.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг позивача КП «Харківські теплові мережі» за адресою: АДРЕСА_2 , відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Згідно з відомостями про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу вбачається, що загальна сума заборгованості з оплати наданих послуг станом на 01.01.2025 становить 46 619,54 грн, з яких: 37 115,45 грн - за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 30.09.2023; 470,40 грн- за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 30.09.2023; 5 651,28 грн- за послугу з постачання гарячої води за період з 01.01.2016 по 30.09.2023, 272,64 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 30.09.2023, 2230,68 грн інфляційних, 879,08 грн 3 % річних.

Однак, судом встановлено, що відповідач у березні 2022 року разом зі своїм сином ОСОБА_2 виїхали за межі України та більше не повертались до свого зареєстрованого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується листом з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, з якого вбачається, що ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_1 ) здійснила виїзд за межі України 13.03.2022 року та письмово повідомила позивача про відсутність проживання двох осіб за місцем реєстрації у період з 13.03.2022 року по теперішній час.

Відповідно до абзацу 3 п.1 Постанови КМУ №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/ завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб, або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимогПравил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Вказаною постановою передбачено, що забороняється стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання, проте за умови надання такими споживачами виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі відповідної довідки.

Згідно із статтею 7 Закону № 2189 споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, споживачі, які тимчасово залишили свої домівки, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води, поводження з побутовими відходами заяви та довідки з тимчасового місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно зі ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Частина перша статті 322 ЦК України передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

За правилами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено та належними доказами підтверджено обставини про те, щовідповідач ОСОБА_1 у березні 2022 року разом зі своїм сином ОСОБА_2 , виїхали за межі України у період з 13.03.2022 року по теперішній час, а відтак не були споживачами житлово-комунальних послуг та фактично ними не користувалися у зазначений період позовних вимог за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, позовні вимоги в частині періоду з лютого 2022 по вересень 2023 року включно за послуги постачання гарячої води, за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води та за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії, а саме 4707,93 грн за послуги постачання гарячої води, 470,4 грн за абоненську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії, 272,64 грн за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води, з ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

З матеріалів справи вбачається, що КП «ХТМ» звернулось до суду з позовом 04.02.2025, просить стягнути заборгованість за надані послуги за період з 01 січня 2016 року по 30 березня 2023 року.

Разом із тим, процесуальний строк, що застосовується і у випадках суперечок з приводу надання житлово-комунальних послуг, стягнення заборгованості за їх несплату тощо, встановлюється тривалістю в три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідач у своємо відзиві просить застосувати до зазначених вимог строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За приписами ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України).

Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 « Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) з 12.03.2020 на всій території України установлено карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ від 30.03.2020 внесено зміни до законодавчих актів, зокрема п.5 Закону Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту:

«12. Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559. 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, враховуючи те, що строк позовної давності за період до 30 березня 2017 року закінчувався 30 березня 2020 року, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, то період заборгованості з квітня 2017 року по 30 вересня 2023 року не виходить за строки позовної давності, натомість, зважаючи на те, що позовна заява була подана 04.02.2025 року, можна зробити висновок, що частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості за період щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01 січня 2016 року по березень 2017 року (включно).

Отже для періоду заборгованості з 01 січня 2016 року по березень 2017 року у сумі 1424,31 гривень сплинув строк позовної давності.

На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.03.2017, а саме 1424,31 грн, не підлягають задоволенню.

Крім того, у Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, наданій позивачем як підтвердження суми заборгованості, зазначено платежі, проведені відповідачем у період з 31.08.2017 по 05.01.2022. Частина з вказаних платежів зазначена з поточним періодом зарахування заборгованості, а у частині платежів період або не зазначений, або зазначений попередній до 2016 року. Відповідач заперечує проти зарахування таких платежів у погашення заборгованостей за попередні періоди, наполягає, що ці кошти сплачувались за поточну заборгованість. Вказане стосується дев`яти платежів на загальну суму 12444,28 грн:

31.08.17 було надходження оплати на суму 3896.81 грн. за 8.2009-7.2012 2/7-0

13.02.18 було надходження оплати на суму 500 грн. за 0-0 2/5-0

20.08.18 було надходження оплати на суму 520 грн. за 0-0 2/5-0

17.01.18 було надходження оплати на суму 500 грн. за 0-0 2/5-0

28.02.18 було надходження оплати на суму 2 937.84 грн. за 1.2006-7.2009 2/3-0

25.02.19 було надходження оплати на суму 1840 грн. за 0-0 2/5-0

13.02.18 було надходження оплати на суму 500 грн. за 0-0 2/5-0

20.08.18 було надходження оплати на суму 390 грн. за 0-0 2/5-0

11.05.21 було надходження оплати на суму 1359,63 за 0-0 2/8-0

Крім того 09.02.2025 року Відповідач на розрахунковий рахунок Позивача сплатила 100 грн. за теплопостачання, що підтверджується Квитанцією № 0.0..1.

Позивач не надіслав заперечення на вказаний розрахунок, доказів на підтвердження зарахування вказаної суми на погашення заборгованості за попередні періоди не надав, з наданих доказів неможливо визначити суму боргу станом на 01.01.2016 з врахуванням зарахованих оплат. Отже, суд вважає недоведеною позовну вимогу у розмірі 12544,28 грн.

Враховуючи викладене, заборгованість відповідача за отримані послуги (з урахуванням заяви про застосування строку позовної давності) за період з 01.04.2017 року по 30.09.2023 становить:

43509,77 грн (заявлена заборгованість) 1434, 31 грн (позовна давність) 12544,28 грн (невраховані оплати) - 4707,93 грн - 470,4 грн - 272,64 грн (за воєнний період) = 24080,21 грн.

У зв`язку із простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, зокрема, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Позивачем заявлено вимоги з інфляції та 3% річних до лютого 2022 року, а отже вимоги постанови КМУ № 206 «Про деякі питанняоплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 щодо не нарахування інфляції та 3 % річних в період воєнного стану не порушено позивачем. Відповідно до наданого розрахунку періодом нарахування інфляційних втрат та 3% річних вказано проміжок з 05.2019 по 01.2022. На вказаний розрахунок не впливають платежі, додатково зараховані судом, крім платежу:

11.05.21 на суму 1359,63 за 0-0 2/8-0.

Для розрахунку правильних сум інфляційних втрат та 3% річних суд виходить від зворотнього. Інфляційні втрати та 3% річних від суми 1359,63 грн, сплаченої 11.05.2021, складають 67,92 грн і 27,38 грн відповідно.

Отже, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати вартості спожитих послуг, вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 879,08 грн 27,38 грн = 851,7 грн та інфляційних витрат у сумі 2230,69 грн 67,92 грн = 2162,77 грн є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги у цій частини підлягають частковому задоволенню.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді судового збору у розмірі 3028 грн, а також витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме з отриманням довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89,62 грн.

За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень. Враховуючи, що позов судом задоволений на 58,12 % (27094,68 грн з 46619,54 грн), судовий збір підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог, що становить 1759,87 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства "Харківські теплові мережі",, адреса реєстрації: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за період 01.04.2017 року по 30.09.2023 у розмірі 27094 (двадцять сім тисяч дев`яносто чотири) гривні 68 коп., з яких: 24080,21 грн - за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, інфляційні втрати у сумі 2162,77 грн; 3% річних в сумі 851,7 грн (юридична адреса: вул. Мефодіївська, 11, м. Харків, р/р НОМЕР_4 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" МФО 351823, ).

Стягнути ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (юридична адреса: вул. Мефодіївська, 11, м. Харків, р/р НОМЕР_4 у ФХОУ АТ "Ощадбанк" МФО 351823, ) судові витрати у розмірі 1849 (одна тисяча сорок дев`ять) грн 49 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. В. Поляков