Справа № 156/89/25
Провадження № 2/156/114/25
Рядок статзвіту № 38
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

з секретарем судових засідань Степанець Т.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку спрощеного позовного провадження) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 27851,04 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції позивача

1.1. Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі ТОВ, позивач) Пилипчук Аліна Сергіївна (діє на підставі довіреності керівника юридичної особи від 27.12.2024 № 2712/25-05) звернулась 21.01.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 27851,04 грн..

1.2. Представниця позивача зазначає, що 20.03.2024 між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 20.03.2024-100000770, цей договір підписаний відповідачем після проходження ідентифікації шляхом використання системи BankID Національного банку України. За цим договором відповідач отримав від ТОВ споживчий кредит (для задоволення власних потреб) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору.

1.3. За твердженнями позивача, ТОВ був наданий ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 11000,00 грн.; мета отримання коштів придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 140 днів з дня надання кредиту (до 06.08.2024); дата надання кредиту 20.03.2024; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору 365 % річних від суми кредиту (1 % за 1 день користування кредитом); кредит надається без забезпечення у виді застави.

1.4. Кредитором надані ОСОБА_1 кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві, здійснивши лише три платежі: 12.04.2024 на суму 1000,00 грн., 26.04.2024 на суму 1000,00 грн., 10.05.2024 на суму 500,00 грн..

1.5. У зв`язку з неповерненням коштів ОСОБА_1 позивач звертається до суду за захистом порушеного права, просить стягнути з відповідача: 10491,24 грн. основного боргу; 12959,80 грн. відсотків за користування кредитом; 1650,00 грн. комісії; 2750,00 грн. неустойки, а всього 27851,04 грн..

1.6. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом,позивач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Представниця ТОВ Пилипчук А.С. у тексті позовної заяви просила здійснювати розгляд справи без участі представника позивача.

2. Стислий виклад позиції відповідача

2.1. Відповідача Зелінського О.О. було повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі, відповідач для участі в судовому розгляді справи не прибув, натомість уповноважив на представництво своїх інтересів у суді адвоката Винниченка М.П. (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001103, виданого 29.08.2018 Радою адвокатів Львівської області; ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1289168 від 10.02.2025).

2.2. Адвокат Винниченко М.П. участі в судових засіданнях щодо розгляду цивільної справи № 156/89/25 не брав, у клопотанні від 17.06.2025 просив здійснювати вирішення справи без участі відповідача та представника відповідача, натомість надав до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача висловила заперечення проти позовних вимог ТОВ. Зокрема, представник відповідача зауважив, що сторони кредитного договору встановили строк кредитування тривалістю 13 днів, але позивач нараховував проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і поза межами цього строку, що суперечить правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування норм в аналогічних правовідносинах. Також адвокат вважає незаконним здійснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат стороною позивача, оскільки це суперечить п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що є чинним на час запровадженого в державі воєнного стану, вказує на те, що боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. З цих підстав представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ.

3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою судді від 22.01.2025 позовна заява ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 27851,04 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 12.03.2025 на 14 год 00 хв.

3.2. Представник відповідача адвокат Винниченко М.П. 20.02.2025 подав до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС клопотання щодо забезпечення його участі в призначеному судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Ухвалою судді від 03.03.2025 таке клопотання задоволено.

3.3. У відзиві на позовну заяву, поданому представником відповідача 20.02.2025, було висловлено клопотання про витребування у позивача оригіналів доказів, а саме: договору, оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, паспорту споживчого кредиту, документального підтвердження оформлення та видачі кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 чи видачі йому коштів, належних обґрунтованих розрахунків боргу.

3.4. Згідно з ч.1 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Згідно з ч.2 ст. 84 ЦПК України в такому клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

3.5. Клопотання представника відповідача не містить інформації про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. З урахуванням наведеного, клопотання представника відповідача про витребування доказів судом залишено без розгляду.

3.6. Представник відповідача адвокат Винниченко М.П. подав до суду 20.02.2025 клопотання про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами цивільної справи № 156/89/25 в електронному виді через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС. Таке клопотання судом задоволено.

3.7. Для участі в судовому засіданні, призначеному на 12.03.2025 на 14 год 00 хв, ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце здійснення засідання. Адвокат 12.03.2025 подав до суду клопотання щодо необхідності відкладення розгляду справи, оскільки представник відповідача перебував на лікарняному. Ухвалою суду від 12.03.2025 за клопотанням представника відповідача відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 23.04.2025 на 11 год 00 хв, цією ж ухвалою продовжено строк розгляду справи № 156/89/25 у порядку спрощеного позовного провадження до 23.04.2025.

3.8. Для участі в судовому засіданні, призначеному на 23.04.2025 на 11 год 00 хв, ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. не прибули, адвокат подав до суду клопотання щодо необхідності відкладення розгляду справи з причини зайнятості представника відповідача в інших судових процесах (у Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області, у Львівському апеляційному суді, у Стрийському міськрайонному суді Львівської області). Ухвалою суду від 23.04.2025 за клопотанням представника відповідача відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 23.05.2025 на 11 год 00 хв, цією ж ухвалою продовжено строк розгляду справи № 156/89/25 у порядку спрощеного позовного провадження до 23.05.2025.

3.9. Для участі в судовому засіданні, призначеному на 23.05.2025 на 11 год 00 хв, ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. не прибули, адвокат подав до суду клопотання щодо необхідності відкладення розгляду справи з причини зайнятості представника відповідача в інших судових процесах (у Личаківському районному суді м. Львова, у Сихівському районному суді м. Львова). Ухвалою суду від 23.05.2025 за клопотанням представника відповідача відкладено судове засідання щодо розгляду справи на 17.06.2025 на 14 год 00 хв, цією ж ухвалою продовжено строк розгляду справи № 156/89/25 у порядку спрощеного позовного провадження до 17.06.2025.

3.10. Для участі в судовому засіданні, призначеному на 17.06.2025 на 14 год 00 хв, ОСОБА_1 та його представник адвокат Винниченко М.П. не прибули, адвокат подав до суду клопотання щодо вирішення справи без участі відповідача та представника відповідача.

3.11. З огляду на таке, суд здійснював розгляд цивільної справи за відсутності сторін та без застосування фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі

4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

4.4. Суд, вислухавши думку представниці відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

4.5. Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основний вид діяльності - 64.92, інші види кредитування(а. с. 22).

4.6. Між ТОВ та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770, згаданий договір підписаний відповідачем після проходження ідентифікації шляхом використання системи BankID Національного банку України. За цим договором відповідач отримав від ТОВ фінансовий кредит для задоволення власних потреб в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяв на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами договору (а. с. 12-19).

4.7. Цей договір укладений у сторонами письмовій формі шляхом обміну документами (заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору). Такі документи підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора Е767 (а. с. 19). Крім того, відповідач підписав з використанням одноразового ідентифікатора «А767» (а. с. 12-13) паспорт споживчого кредиту (документ, в якому міститься інформація щодо кредитодавця, умов кредитування, щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, щодо порядку повернення кредиту).

4.8. Згідно з указаним договором кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 11000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник бере на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 3.1., 3.2., 4.1., 6.1. оферти). Договір, підписаний сторонами, передбачав надання ОСОБА_1 кредиту для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту 11000,00 грн.; мета отримання коштів придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування 140 днів з дня надання кредиту (до 06.08.2024) ; дата надання кредиту 20.03.2024; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти з розрахунку 1 % на день; кредит надається без забезпечення у виді застави (а. с. 12-13). Кредит мав бути наданий позичальнику в безготівковій формі в національній валюті на шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника 4149-49ХХ-ХХХХ-4437 (п. 4.1. оферти).

4.9. Згідно з наданим представником позивача документом квитанцією від 20.03.2024, ID платежу через платіжну систему «LIQPAY» здійснено перерахунок коштів у сумі 11000,00 грн. на платіжну карту VISA НОМЕР_1 *37 за призначенням платежу «видача за договором № 20.03.2024-100000770» (а. с. 20). Згідно з довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ становить: 10491,24 грн. - основний борг; 12959,80 грн. - проценти; 1650,00 грн. комісія; 2750,00 грн. неустойка; разом 27851,40 грн. (а.с.10).

4.10. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було.

5. Оцінка суду

5.1. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого.

5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК.

5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

5.11. На підтвердження існування договірних відносин між ОСОБА_1 (як позичальником) та ТОВ (як кредитором) позивачем у справі були надані заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору. Вказані документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е767. Відповідач у справі № 156/89/25 не оспорює факту укладення між ним та ТОВ кредитного договору, не висуває заперечень з приводу отримання ним позичених коштів на суму 11000,00 грн.. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку ОСОБА_1 зазначив у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки кредитором було укладено договір від 20.03.2024. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять.

5.12. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_1 та ТОВ виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримав кошти в розмірі 11000,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором виконав лише частково, здійснивши три платежі (12.04.2024 на суму 1000,00 грн., 26.04.2024 на суму 1000,00 грн., 10.05.2024 на суму 500,00 грн.). Вказаний факт не заперечується стороною відповідача.

5.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, кредитор має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 простроченої заборгованості за кредитом (основний борг у розмірі 10491,24 грн.). ТОВ є первісним та єдиним кредитором за договором від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770, тому суд відхиляє заперечення представника відповідача, висловлені з приводу неналежного повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, котре існує між сторонами.

5.14. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

5.15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…».

5.16. Згідно з паспортом споживчого кредиту та договором від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770 ТОВ було надано ОСОБА_1 фінансовий кредит на строк 140 днів, тобто до 06.08.2024, дата надання кредиту 20.03.2024.

5.17. З огляду на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, проценти за користування кредитними коштами за договором від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770 розраховуються до 06.08.2024.

5.18. Суд бере до уваги строк кредитування, розмір відсотків, визначений в кредитному договорі (зокрема, відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 11000,00 грн. на 140 днів; денна відсоткова ставка становить 1 %. Відтак, відсотки, котрі має сплачувати кредитодавцеві ОСОБА_1 за добу користування кредитними коштами, становлять 110,00 грн. за день (з розрахунку: 11000: 100 х 1 = 110). Загалом, відповідачу може бути нарахована заборгованість за відсотками за 140 днів користування кредитними коштами (тобто з 20.03.2024 по 06.08.2024, як про це просить сторона позивача) в розмірі 15400,00 грн. (з розрахунку: 110 х 140 = 15400).

5.19. Суд відхиляє твердження представника відповідача, висловлені у відзиві на позовну заяву, з приводу встановлення сторонами строку кредитування тривалістю 13 днів та неправильного нарахування процентів за договором, оскільки договір від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770 визначає строк кредитування тривалістю 140 днів. Сторона позивача не висуває до ОСОБА_1 вимог щодо стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України, тому заперечення представника відповідача з цього приводу є безпідставними.

5.20. Відтак, з урахуванням часткової сплати заборгованості ОСОБА_1 на користь ТОВ, погоджується із розміром прострочених боржником платежів по процентах за користування чужими коштами, наведеним у розрахунках позивача, на рівні 12959,80 грн., саме ця сума відсотків за кредитом підлягає стягненню з відповідача.

5.21. Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (зі змінами) загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

5.22. Водночас варто зауважити, що відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

5.23. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18).

5.24. Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, породжують істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків у бік погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційними та такими, що суперечать моральним засадам суспільства.

5.25. Суд звертає увагу, що комісія за надання кредиту в розмірі, передбаченому договором від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Крім того, позивачем у договорі не зазначено, які послуги безпосередньо отримав споживач за комісію, пов`язану з наданням кредиту. За таких обставин суд вважає, що умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1650,00 грн. є нікчемними з моменту укладення договору, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ суми комісії.

5.26. Крім того, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, з огляду на те, що з 24.02.2022 і дотепер на всій території України запроваджено воєнний стан, вимога ТОВ про стягнення з відповідача 2750,00 грн. неустойки не ґрунтується на законі, тому не підлягає задоволенню судом.

5.27. Таким чином, позовні вимоги ТОВ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10491,24 грн. основного боргу, 12959,80 грн. процентів за користування кредитними коштами, а всього 23451,04 грн..

6. Розподіл судових витрат між сторонами

6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 21.01.2025 № СЦ00001997 про перерахування коштів через АТ «Перший український міжнародний банк» (а. с. 1).

6.3. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.4. Оскільки рішенням суду від 19.06.2025 у справі № 156/89/25 вимоги майнового характеру ТОВ до ОСОБА_1 були задоволені частково (в межах суми 23451,04 грн.), то суд із застосуванням принципу пропорційності стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2039,70 грн..

Керуючись ст. 3,11,13,15,16,207,509,512,514,526,527,530,639,1054 Цивільного кодексу України, ст. 3,4,5,10,12,13,19,133,141,258,259,264,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» на підставі договору від 20.03.2024 № 20.03.2024-100000770 кошти: 10491,24 грн. основного боргу, 12959,80 грн. процентів за користування кредитними коштами, а всього 23451 (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривню 04 копійки.

У задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача комісії, неустойки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2039 (дві тисячі тридцять дев`ять) гривень 70 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду відповідно до ч.6 ст. 259 ЦПК України (на стадії ухвалення судового рішення) складений 19.06.2025.

Учасники справи:

1)позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 37356833; юридична адреса: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, Україна, поштовий індекс 01032);

2)відповідач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов