Справа № 146/351/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мороза І.С.

за участю секретаря судового засідання Баранецької О.І.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області

вимоги позивача: про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

21 лютого 2025 року до суду з цією позовною заявою, посилаючись на ст. 1270 ЦК України, звернулася ОСОБА_1 яка проживає за адресою АДРЕСА_1 до Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно, що залишилася після смерті ОСОБА_2 .

Даний позов обґрунтовано наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно -житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

19 травня 2004 року ОСОБА_2 було складено заповіт, згідно якого позивачу було заповідано вищевказане спадкове майно.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивачка звернулася до нотаріуса щодо оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Спадщину після смерті батька позивачка прийняла.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 лютого 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання у справі призначено на 20 березня 2025 року.

20 березня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у справі у відпустці, судове засідання відкладено на 10 квітня 2025 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 квітня 2025 року відкладено підготовчий розгляд справи на 5 травня 2025 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 5 травня 2025 року підготовчий розгляд справи відкладено на 20 травня 2025 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 травня 2025 року підготовчий розгляд справи відкладено на 19 червня 2025 року.

Доводи учасників справи.

В судове засіданні позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак, представник позивача, адвокат Семко В.М. подав до суду заяву, згідно якої справу просить розглянути без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області направив на адресу суду заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутності за наявними у матеріалах справи доказами, у задоволенні позову не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.211 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, розглянувши заяви сторін, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Главою 29 ЦК України ( ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець, Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_2 .

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини.

Спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в день смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

В цей час діяв ЦК України (2003 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України-перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до довідки Яланецького старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 14-11-18/588 від 12.12.2024 року ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті свого батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживали разом з ним, мали спільний побут та вели спільне господарство.

Згідно довідки Яланецького старостинського округу Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 14-11-18/320, після смерті ОСОБА_2 , який постійно проживав і був зареєстрований в с. Яланець Тульчинського району Вінницької області та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарчими будівлями та дворами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за заповітом залишилася дочка ОСОБА_1 , інших спадкоємців немає.

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка спадщину фактично прийняла.

Факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження останньої та копією свідоцтва про одруження.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Н.М. від 13.02.2025 року № 12/02-14 на заяву ОСОБА_1 , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа.

Згідно копії заповіту від 19 травня 2004 року зареєстрованого в реєстрі за № 29, ОСОБА_2 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він матиме право, в тому числі житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 20 серпня 1990 року виданого виконавчим комітетом Яланецької сільської ради на підставі рішення виконкому Томашпілсьької районної ради № 97 від 21 травня 1987 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_2 .

З довідки № 14-11-18/321 від 21.05.2025, виданої Яланецьким старостинським округом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області встановлено, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 перейменована згідно рішення 4 сесії, 4 скликання 2016 року № 29 від 25 січня 2016 року) буд. № 8.

З довідки № 14-11-18/322 від 21.05.2025, виданої Яланецьким старостинським округом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області встановлено, що земельна ділянка площею 0,27 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , рахується за покійним ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент видачі довідки земельна ділянка, площею 0, 27 га за вищевказаною адресою являється не приватизованою.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 432211386, відомості про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 відсутні.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається із відповіді приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Н.М. від 23.04.2025 року спадкової справи після смерті ОСОБА_2 не заведена.

З відповіді Державного нотаріального архіву Вінницької області від 6 березня 2005 року № 464/01-18 встановлено, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Томашпільської державної нотаріальної контори за 2006-2013 роки, які знаходяться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкові справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено.

Висновки суду за результатом розгляду справи.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно ч .1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачкою доведено, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_2 і спадщину прийняла у передбачений законом термін, відповідачем визнано позовні вимоги ОСОБА_1 , визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що за ОСОБА_1 може бути визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , що складається із житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211, 20 грн, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яланець Томашпільського району Вінницької області, а саме на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , належний покійному на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 20 серпня 1990 року виконавчим комітетом Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Повернути ОСОБА_1 50% суми сплаченого за квитанцією № 0.0..1 від 13.02.2025 року судового збору, а саме в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 31.12.1998 Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНКОПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Томашпільська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, адреса місцезнаходження: 24200, селище Томашпіль пл. Тараса Шевченка, 1 Тульчинський район Вінницька область.

Повний текст рішення складено 24 червня 2025 року

Суддя: І. С. Мороз