Справа № 535/564/25
Провадження № 2/535/358/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Мальцева С.О.,

секретар судового засідання - Кашуба Ю.С.,

без участі сторін

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ "Трайгон Фармінг Харків";-

УСТАНОВИВ:

10.06. 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить:

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на частку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :30:004:2659, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач мотивує позов тим, що звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом , нотаріус був позбавлений можливості, видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 116/02-31 від 30.04.2025 року, приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на земельну ділянку площею 0,1500 га за номером АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - :30:004:2659, у зв`язку з тим, що земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , оскільки набута ним в порядку реалізації права на приватизацію.

Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області від 11 червня 2025 року по справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 62-64).

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, але надала до суду заяву від 17.06.2025 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі , позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають в повному обсязі .

Треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у підготовче засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, але надали до суду заяви від 17.06.2025 року, в яких просять розгляд справи провести без їхньої участі , зазначивши що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечують.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи , приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 09.12.2005 року.

Від шлюбу мають трьох дітей: дочку ОСОБА_4 , дочку - ОСОБА_5 , сина ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане повторно відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 05.10.2007 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 18.08.2006 року, свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане відділом РАЦС Котелевського РУЮ Полтавської області 13.03.2009 року.

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 03 листопада 2021 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І., реєстровий №?1089, у шлюбі з ОСОБА_7 було набуто у спільну власність житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Котелевської селищної ради № 3400 від 06.12.2022 року «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_7 », розглянувши заяву гр. ОСОБА_7 , Котелевська селищна рада передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1500 га, кадастровий номер :30:004:2659, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (землі житлової та громадської забудови).

20.12.2022 року за ОСОБА_7 проведено державну реєстрацію права власності на підставі вказаного рішення на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :30:004:2659, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.12.2022 року зроблено запис про право власності 48782608, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 318386441 від 22.12.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , видане Котелевським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного МУ МЮ 04.06.2024 року.

Відповідно до довідки за № 574, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавської області 27.05.2025 року вбачається, що гр. ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_1 ). При цьому, на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , з гр. ОСОБА_7 за вищевказаною адресою були зареєстровані: дружина ОСОБА_1 , син дружини ОСОБА_8 , дочка дружини ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

У провадженні приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака Віталія Івановича заведена спадкова справа № 100/2024 на майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У спадковій справі знаходяться: заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Харченко Т.П., приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області 22 травня 2020 року, зареєстрованого у реєстрі за № 501, що надійшла 03.09.2024 року від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ТРАЙГОН ФАРМІНГ ХАРКІВ", ідентифікаційний код юридичної особи 34469015, місцезнаходження: м. Київ, вул. Старокиївська, буд. 10Г. Майно, на яке складений заповіт, посвідчений Харченко Т.П., приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області 22 травня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за № 501 - земельна ділянка площею 4,7462 га, яка розташована на території Краснокутської селищної територіальної громади Богодухівського району (раніше - Краснокутської селищної ради Краснокутського району) Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - :03:000:0111; заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 16.09.2024 року від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружини померлого; заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 16.09.2024 року від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина померлого; заява про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружини померлого, що надійшла ІНФОРМАЦІЯ_6 від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочки померлого; заява про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружини померлого, що надійшла ІНФОРМАЦІЯ_6 від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочки померлого; заява про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина померлого, що надійшла ІНФОРМАЦІЯ_9 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батька померлого; заява про прийняття спадщини за законом, що надійшла 13.11.2024 року від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , дочки померлого; заява про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя, що надійшла 30.04.2025 року від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружини померлого. Інші заяви відсутні.

Відповідно до підпункт 4.24 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя (колишнього подружжя), повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя (колишній з подружжя), який його пережив і який має право на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя). За наявності другого з подружжя (колишнього з подружжя) нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя.

30.04.2025 року за реєстровим № 619 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. на ім`я позивачки, як дружини померлого, було видане свідоцтво про право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд за номером АДРЕСА_1 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.04.2025 року зроблено запис про право власності 59687036, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 222, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав № 424872529 від 30.04.2025 року.

Натомість, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 116/02-31 від 30.04.2025 року, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпак В.І. відмовив у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя на земельну ділянку площею 0,1500 га за номером АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - :30:004:2659, у зв`язку з тим, що земельна ділянка є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , оскільки набута ним в порядку реалізації права на приватизацію.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до статі 71 України «Про нотаріат» свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності.

Частина 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зазначає, що нотаріус не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.

Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (яким доповнено постанову згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 р. № 2) встановлено, що відповідно до положень статей 81, 116 Земельного кодексу України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

За змістом ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України, у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі..

Системний аналіз змісту ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 дійшла висновку, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, необхідно враховувати те, що норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства».

У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 зроблено висновок, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 викладено висновок, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди superficies solo cedit (збудоване приростає до землі) має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Отже, ураховуючи наведені положення норм матеріального права, хоча спірна земельна ділянка і набута у власність разом з чоловіком в порядку приватизації на підставі рішення Котелевської селищної ради № 3400 від 06.12.2022 року «Про передачу земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_7 », однак оскільки на ній розташований житловий будинок, який є спільною власністю подружжя, то до дружини переходить право власності на земельну ділянку у розмірі частки права власності спільного будинку відповідно до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 82, 141, 200, 206, 247, 265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 3, 5, 328, 392, 1216-1217, 1265, 1275, 1296 ЦК України,ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, суд;-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна, треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ "Трайгон Фармінг Харків", задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на частку земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :30:004:2659, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана через Котелевський районний суд Полтавської області.

Суддя С.О. Мальцев