КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6919/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України його батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Донецьк Донецької області, Україна.

Заява обґрунтована тим, що заявник є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Кумурі, Ванського району, Грузія, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в у місті Донецьк Донецької області, Україна.

Документи, що підтверджують смерть ОСОБА_2 видані органами на тимчасово окупованій території.

Заявник посилається на те, що на теперішній час відсутня можливість для реєстрації факту смерті його батька у визначений законом спосіб та отримання Свідоцтва про смерть встановленого зразка, в зв`язку з чим він звернувся до суду, через свого представника, для встановлення юридичного факту.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невстановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи,порушення норм процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 рокускасувати, увалити нове судове рішення, яким заявузадовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, щосудом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано ту обставину, що документи під назвою «справка о смерти» та «свидетельство о смерти днр№ НОМЕР_1 » складені російською мовою на тимчасово окупованій території.

Розбіжності між документальними записами прізвища українською мовою виникли при його міжмовних (українсько-російських і російсько-українських) перетвореннях.

Для підтвердження наведеного скаржник звернувся до ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» для проведення лінгвістичного (мовознавчого) дослідження. За результатами проведення дослідження було складено висновок експерта № 040125 від 09.01.2025 р. Вказаним висновком встановлено, що прізвища ОСОБА_3 , Твалабейшвили і ОСОБА_1 лінгвістично ідентичні, оскільки: 1) Твалабейшвілі і Твалабейшвили становлять різномовні - українську та російську - форми того самого прізвища, грузинського за походженням: утворення із суфіксом -швілі 'дитина, нащадок' від особової назви Твалабе; 2) Твалабейшвілі і Твалабєішвілі становлять орфографічні варіанти того самого прізвища. Згідно із чинним українським правописом, нормативна форма цього прізвища - ОСОБА_4 -і-швілі (із закономірним голосним і перед суфіксом -швілі). Форма Твалабєішвілі ненормативна, виникла внаслідок неправильного відтворення українською мовою рос. відповідника ОСОБА_2 .

Наведені обставини спростовують висновок суду першої інстанції щодо невідповідності в написанні прізвища батька скаржника.

Без встановлення даного факту в судовому порядку скаржник позбавлений права в інший спосіб встановити факт смерті батька на тимчасово окупованій території та отримати відповідні документи встановленого чинним законодавством України зразка, внести відповідні відомості до акту цивільного стану.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні в апеляційному суді взяла участь представниця заявникаадвокат ОСОБА_6 , яка підтрималаапеляційну скаргу, просилазадовольнити її з викладених підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд апеляційної інстанції визнав за можливе, розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У відповідності до частини першої статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545.

Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людиниу справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1)документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що прізвище батька заявника « ОСОБА_1 » відрізняється від прізвища померлої особи « ОСОБА_2 », тому відсутня об`єктивна можливість та правові підстави для встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України батька заявника - громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , актовий запис № 651, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Донецька Донецької області (а.с. 5).

Для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надав суду «справку о причине смерти» від 17.05.2023 та «свидетельство о смерти днр№НОМЕР_1» від 17.05.2023, які були видані на окупованій території Донецької області України (а.с. 7, 8).

У «справке о причине смерти» (к форме №106/у №37/2) від 17.05.2023 вказане прізвище померлої особи « ОСОБА_2 ».

У наданому позивачем документі під назвою «свидетельство о смерти днр№ НОМЕР_1 » вказане прізвище та ім`я померлої особи - « ОСОБА_2 », дата народження якої ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - місто Донецьк.

Разом з цим, у наданій заявником копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 зазначене прізвище, ім`я та по-батькові « ОСОБА_3 », дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Відповідно до наданого заявником висновку експерта № 040125 від 09.01.2025, встановлено, що прізвища ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_1 лінгвістично ідентичні, оскільки: 1) Твалабейшвілі і Твалабейшвили становлять різномовні - українську та російську - форми того самого прізвища, грузинського за походженням: утворення із суфіксом -швілі 'дитина, нащадок' від особової назви Твалабе; 2) Твалабейшвілі і Твалабєішвілі становлять орфографічні варіанти того самого прізвища. Згідно із чинним українським правописом, нормативна форма цього прізвища - ОСОБА_4 -і-швілі (із закономірним голосним і перед суфіксом -швілі). Форма Твалабєішвілі ненормативна, виникла внаслідок неправильного відтворення українською мовою рос. відповідника Твалабейшвили.

Згідно із вказаним висновком, прізвища ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 лінгвістично ідентичні, оскільки:

1) Твалабейшвілі і Твалабейшвили - різномовні (українська та російська) форми того самого прізвища, грузинського за походженням;

2) ОСОБА_3 і ОСОБА_1 - орфографічні варіанти того самого прізвища.

Згідно із чинним українським правописом, нормативна форма цього прізвища - ОСОБА_4 (а.с. 33-35).

За таких обставин колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зазначивши його прізвище, ім`я та по-батькові відповідно до інформації, вказаної у його паспорті громадянина України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 листопада 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , причина смерті - атеросклеротична хвороба серця, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - місто Донецьк, Донецька область, Україна.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено 18 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома