Справа № 727/3703/25
Провадження № 2/727/1104/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю. О.,

за участю секретаря - Боднарук О. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 01 лютого 2023 року між позивачем ОСОБА_1 (Позикодавець) та відповідачем ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений договір позики.

Відповідно до умов пункту 1 цього договору позики позивач Позикодавець передає у власність відповідача Позичальника грошові кошти в сумі 1 000 0000 грн (еквівалент 25 000 Євро), а відповідач Позичальник зобов`язуєтья повернути позивачеві суму позики в строк встановлений цим договором.

Пунктом 2 договору зафіксовано, що на момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 , в повному обсязі.

Згідно з пункту 3 договору відповідач Позичальник зобов`язаний повернути позивачеві Позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позивачем Позикодавцем) у строк до «01» серпня 2023 року, при цьому повернення позики має бути здійснено в повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 сторони домовились про те, що договір позики укладається безвідсотковим. Відповідач Позичальник має право достроково повернути позивачу Позикодавцю суму позики.

Пунктом 5 договору передбачено, що за домовленістю сторін повернення позики повинно підтверджуватись позивачем Позикодавцем відповідними розписками про одержання грошей, які позивач Позикодавець зобов`язаний видати відповідачеві Позичальнику одночасно із отриманням платежу від відповідача Позичальника.

Пунктом 8 договору, погоджено, що договір вчиняється за письмовою згодою дружини відповідача Позичальника - ОСОБА_4 , яка ознайомлена зі змістом цього договору, який відповідає її волевиявленню і стверджує, що дії її чоловіка при отримані грошей у позику та при укладанні договору позики відповідають інтересам сім`ї.

Договір підписано сторонами, а також містить підпис дружини відповідача Позичальника - ОСОБА_5 про її ознайомлення зі змістом договору.

На момент підписання договору позивачем відповідачеві були передані грошові кошти в сумі 1 000 0000 грн (еквівалент 25 000 Євро), що відображено в пункті 2 договору позики.

Копія Договору позики додається до позовної заяви, а його оригінал для огляду буде надано в судовому засіданні.

Відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню позики, як до закінчення строку повернення позики - до «01» серпня 2023 року, так і після цієї дати. Платежі по поверненню позики відповідачем не здійснювалися.

Вказане підтверджується наявним у позивача оригінальним примірником Договору позики та відсутністю розписок про повернення суми позики.

Оскільки на день подання цієї позовної заяви сума позики відповідачем не повернута, а неодноразові усні звернення до нього не дали належного результату, то позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Отже, оскільки позивач передав відповідачеві позику у розмірі 1 000 000 грн, що еквівалентно 25 000 євро, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання відповідача триває, а офіційний курс гривні до євро змінився.

Станом на дату подання цієї позовної заяви (25.03.2025) згідно офіційного курсу Національного банку України гривні щодо іноземних валют сума боргу (неповернутої позики), що еквівалентна 25 000 Євро складає 1 127 215 грн. (станом на 25.03.2025 згідно офіційного курсу НБУ 1 Євро становить 45,0886 грн. відповідно до даних офіційного сайту Національного банку України https://www.bank.gov.ua).

Виходячи з викладеного, сума основного боргу, що підлягає стягненню з відповідача становить 1 127 215 грн.

Враховуючи ту обставину, що у передбачений договором позики строк до 01.08.2023 відповідач грошовий обов`язок не виконав і позику не повернув, то починаючи з 02.08.2023 у позивача виникли підстави для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних за весь час прострочення.

Виходячи з викладеного, відповідач має сплатити позивачу також 3% річних від простроченої суми заборгованості, яка згідно договору визначається в гривнях в еквіваленті іноземної валюти - євро за офіційним курсом Національного банку України, встановленим на 02.08.2023.

Сума заборгованості, на яку нараховуються три проценти річних від простроченого грошового зобов`язання станом на 02.08.2023 згідно офіційного курсу Національного банку України гривні щодо іноземних валют, що еквівалентна 25 000 Євро складає 1 003 350 грн. (станом на 02.08.2023 згідно офіційного курсу НБУ 1 Євро становить 40,1340 грн. відповідно до даних офіційного сайту Національного банку України https://www.bank.gov.ua).

Період за який нараховуються три проценти річних від простроченого грошового зобов`язання: з 02.08.2023 (дата наступна за датою останнього платежу по поверненню позики) до 25.03.2025.

Згідно з розрахунком сума трьох процентів річних становить 49 562,74 грн (Додаток №1 до позовної заяви).

Виходячи з викладеного, загальна сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача становить суму 1 176 777,74 грн. (1 127 215 грн. + 49 562,74 грн).

Оскільки зобов`язання за Договором позики порушені та відповідач добровільно не повертає заборгованість, позивач змушений звернутись за судовим захистом своїх інтересів.

Орієнтовний розмір суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи становить 25 000 грн.

Також заявляю, що позивачем не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Оригінал Договору позики знаходиться у позивача.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 1 127 215 грн та 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 49 562,74 грн, а всього 1 176 777,74 грн., стягнути з відповідача судові витрати.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

02.04.2025 суддя ухвалою задовольнила заяву позивача про забезпечення позову.

07.04.2025 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/3703/25 та призначила справу до розгляду.

25.04.2025 відповідач надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов визнав.

18.06.2025 представник позивача надав письмове клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі та без участі позивача, позов підтримав.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що відповідач неналежним чином виконав умови договору позики, результаті чого має заборгованість, яку в добровільному порядку не погашає.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмове клопотання, у якому просив справу розглядати справу без його участі та без участі позивача, позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, до суду надав клопотання про визнання позову в повному обсязі, зазначив. Просив справу розглядати без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Судом установлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд уважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. У зв`язку з розглядом подання без участі осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд установив такі фактичні обставини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи вбачається, що згідно з договору позики від 01.02.2023 ОСОБА_1 Позикодавець та ОСОБА_2 Позичальник домовились, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 1 000 000,00 грн.(еквівалент 2500 Євро), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві суму позики в строк встановлений цим договором.

Згідно з п. 2 договору позики, на момент укладення цього договору грошові кошти в сумі 1000000 (один мільйон) гривень 00 копійок, ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 , в повному обсязі.

Згідно з п. 3 договору позики, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позивачем Позикодавцем) у строк до «01» серпня 2023 року, при цьому повернення позики має бути здійснено в повному обсязі.

Згідно з п. 4 договору позики, сторони домовились про те, що договір позики укладається безвідсотковим. Відповідач Позичальник має право достроково повернути позивачу Позикодавцю суму позики.

Згідно з п. 5 договору позики, за домовленістю сторін повернення позики повинно підтверджуватись позивачем Позикодавцем відповідними розписками про одержання грошей, які позивач Позикодавець зобов`язаний видати відповідачеві Позичальнику одночасно із отриманням платежу від відповідача Позичальника.

Згідно з п. 8 договору, погоджено, що договір вчиняється за письмовою згодою дружини відповідача Позичальника - ОСОБА_4 , яка ознайомлена зі змістом цього договору, який відповідає її волевиявленню і стверджує, що дії її чоловіка при отримані грошей у позику та при укладанні договору позики відповідають інтересам сім`ї.

Згідно з розрахунком 3% річних з 02.08.2023 до 25.03.2025 3% річних від простроченої суми боргу становлять суму 49 562,74 грн.

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16.

Зміст розписки, що міститься в матеріалах справи, свідчить про те, що 01.02.2023 ОСОБА_2 отримав у борг кошти в сумі 1000 000,00 грн.

Судом встановлено, що договір позики від 01.02.2023 про отримання коштів підписана позичальником ОСОБА_2 , його дружиною ОСОБА_5 , а також позикодавцем ОСОБА_1 .. Суд приймає її в якості доказу укладання договору позики, його умов та факту отримання боржником коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За змістом ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства . Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Отже у спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки щодо застосування частини 1 статті 1050 та статі 625 Цивільного кодексу України у їх взаємозв`язку викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Суд також зазначає про те, що положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Отже можливість нарахування інфляційних втрат на суму простроченого грошового зобов`язання (у даному випадку - на суму за договором позики), визначеного в іноземній валюті, виключається.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин, у яких прострочене грошове зобов`язання виражене в іноземній валюті, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, від 11.10.2018 у справі № 905/192/18, від 04.12.2019 у справі № 910/15714/18.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено розрахунок 3% річних від суми позики в розмірі 49562,74 гривень.

Проте, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час.

Враховуючи зазначені положення закону, нарахування позивачем трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період після 24.02.2022 року не відповідає вимогам ЦК України.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути тільки суму основного боргу за договором позики, в решті позову відмовити.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 4264-4181-5605-0215 від 26.03.2025 про сплату судового збору в сумі 9415,00 грн., квитанцією № 7807-9072-8577-2027 від 28.03.2025 про сплату судового збору в сумі 485,00 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 4950,00 грн., а 50 відсотків судового збору у сумі 4950,00 грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 626, 629,1049, 1050 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу в розмірі 1 127 215 (один мільйон сто двадцять сім тисяч двісті п`ятнадцять) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у сумі у сумі 4950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Ю. О. Калмикова