Справа № 545/2269/25
Провадження № 2/545/1523/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Любчик О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди,

встановив:

в провадженні судді Полтавського районного суду Полтавської області Любчика О.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

25.06.2025 до початку підготовчого судового засідання суддя Любчик О.В. надав заяву про самовідвід, яка обґрунтована тим, що вказана справа стосується подій по справі про адміністративне правопорушення №545/2390/25 (провадження № 3/545/716/25), в якій в якій суддя Любчик О.В. надав правову оцінку доказам щодо обставин порушення ОСОБА_2 правил утримання собаки, що потягло відповідні наслідки, та сформував думку щодо обставин події, винуватості учасника справи, та вважає, що подальший розгляд цієї цивільної справи ним може викликати в учасників судового провадження, а також, у стороннього спостерігача, сумніви в його безсторонності, неупередженості чи об`єктивності.

Відповідно до ч. 1, 8, 9 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку про задоволення заяви про самовідвід у розгляді цієї справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 справу № 545/2390/25 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП відносно ОСОБА_2 розподілено на суддю Любчика О.В.

Постановою судді від 20.06.2025 ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 23.05.2025 о 07 год 40 хв в АДРЕСА_1 , допустив порушення п. 3.2 «Правил утримання домашніх тварин на території Мачухівської сільської ради», внаслідок чого належна йому собака породи «німецька вівчарка» здійснила напад на собаку породи «такса», в результаті чого їй завдано ушкодження, а власнику гр. ОСОБА_1 матеріальні збитки, чим своїми діями скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 154 КУпАП.

На ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень без конфіскації тварини.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення суддею зроблено висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні правил утримання собаки, що стало наслідком спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_1 в результаті нападу на її собаку та завдання їй тілесних ушкоджень, досліджено письмові докази та надано оцінку істотним обставинам справи, які безпосередньо стосуються предмету спору в цивільній справі №545/2269/25, в якій ОСОБА_3 має процесуальний статус відповідача.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Визначаючи, чи є суд незалежним, Європейський суд з прав людини звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд Європейський суд з прав людини іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очолан проти Туреччини») і застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянами права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілд проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

З огляду на те, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (внаслідок нападу собаки) стосується однієї і тієї самої події, що і у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 , в якій суддя Любчик О.В. надав правову оцінку доказам щодо обставин порушення ОСОБА_2 правил утримання собаки, що потягло відповідні наслідки, та сформував думку щодо обставин події, винуватості учасника справи, вважаю, що подальший розгляд цієї цивільної справи суддею Любчиком О.В. може викликати в учасників судового провадження, а також, у стороннього спостерігача, сумніви в його безсторонності, неупередженості чи об`єктивності, а тому, приходжу до висновку, що заява про самовідвід обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України,

ухвалив:

задовольнити заяву про самовідвід судді Любчика О.В.

Цивільну справу №545/2269/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової (матеріальної) та моральної шкоди передати до канцелярії Полтавського районного суду Полтавської області для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає і набирає законної сили з момента її підписання суддею.

Суддя О. В. Любчик