Справа № 139/235/25
Провадження № 2/139/139/25
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору

(в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України)

24 червня 2025 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., отримавши позовну заяву та додані до неї матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договорами позики і кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

28.03.2025 представник позивача Незамай А.Д. засобами поштового зв`язку звернулася до суду з цим позовом від 20.03.2025 № 008077345.

Підставою позову є невиконання відповідачем договірних зобов`язань в сумі 43928 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять вісім) гривень 50 копійок за:

договором позики № 76212458 від 04.10.2023 - в розмірі 19512,50 гривень;

договором позики № 4353989 від 02.11.2023 - в розмірі 9116,00 гривень;

кредитним договором № 11406-10/2023 від 24.10.2023 - в розмірі 15300,00 гривень.

Предметом позову є стягнення заборгованості за основними сумами боргу і заборгованості за відсотками, нарахованими на користування позиченими та кредитними коштами.

Ухвалою від 01.04.2025 (а. с. 80, 81) позовну заяву прийнято до розгляду суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дана ухвала 03.04.2025 засобами поштового зв`язку надіслана відповідачеві на адресу, вказану у відповіді органу реєстрації місця перебування та місця проживання, і на адресу, зазначену в позовній заяві, однак 15.04.2025 рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися, оскільки адресат відсутній за вказаними адресами (а. с. 85 - 88).

Таким чином, у суду були відсутні докази належного повідомлення відповідача про наявність позову до неї, чим порушуються її права.

Для усунення вказаного порушення та забезпечення належного повідомлення відповідача про пред`явлений до неї позов і про її права та обов`язки у справі, ухвалою суду від 17.04.2025 постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а. с. 89, 90). Судове засідання призначено на 26.05.2025.

Відповідач отримала поштове відправлення з копіями ухвал суду від 01 і 17 квітня 2025 року та позовної заяви з додатками 13.04.2025 (а. с. 96).

26.05.2025 представник позивача Степанчук О.А. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) надіслала до суду клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, у зв`язку з наданням відповідачеві можливості для повного виконання домовленостей, досягнутих між сторонами (а. с. 99, 100).

Відповідач через канцелярію суду 26.05.2025 подала заяву про невизнання позову в повному обсязі, оскільки часткового погасила заборгованість перед позивачем, та у якій заперечила проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 102).

Ухвалою від 26.05.2025 заяву відповідача ОСОБА_1 із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; замінено призначене на 26.05.2025 засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 24.06.2025 (а. с. 105).

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи (а. с. 107) представник позивача в судове засідання 24.06.2025 не з`явився; у пункті 4 позовних вимог просить суд в разі розгляду даної позовної заяви в порядку загального позовного провадження, призначений розгляд справи проводити за його відсутності (зворот а. с. 6).

Відповідач в судове засідання 24.06.2025 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а. с. 108); про причини неявки суд не повідомила; клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Відзив на позов або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним таке фіксування не здійснювалося.

24.06.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС до суду надійшла заява від 23.06.2025 представника позивача за довіреністю Степанчук О.А. про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки заборгованість відповідача за кредитними договорами перед позивачем погашена, та про повернення судового збору.

Вирішуючи заяву представника позивача від 23.06.2025 в частині закриття провадження у справі, суд наводить наступне законодавче обґрунтування.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначено, що: «предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб».

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постанові від 20.09.2023 у справі № 345/5459/21 (провадження № 61-7578св23) зазначено: «З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення».

Оскільки на час розгляду справи відсутній предмет спору, то заява представника позивача є обґрунтованою, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вирішуючи заяву представника позивача від 23.06.2025 в частині повернення з державного бюджету сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, суд наводить наступне законодавче обґрунтування.

Частинами 2, 3, 5 ст. 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, вирішуються шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (ч. 2 ст. 255 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення регулюється Законом України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.07.2011 (у тексті - Закон).

Статтями 3 і 4 Закону визначено об`єкти справляння судового збору, його розміри та перелік позовних та інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 ст. 7 Закону передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, а в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті,- повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Такий порядок затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 «Про затвердження Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів» (із змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182.

У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено наступне: «Статтею 7 Закону «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір»). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ. При цьому, поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи. Законом не передбачено граничного терміну повернення сплаченої суми судового збору». У п. 44 даної постанови зазначено, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Враховуючи наведе законодавче обґрунтування, позивачу підлягає поверненню повністю за рахунок коштів Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., сплачений при поданні до суду даної позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 13, 133, 255, 256, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 4, 7, 9 Закону України «Про судовий збір» суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача за довіреністю Степанчук Ольги Анатоліївни від 23 червня 2025 року про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 139/235/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 3; реквізити для повернення: ПАТ «ТАСкомбанк», IBAN № НОМЕР_2 , ) за рахунок коштів Державного бюджету України 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору, сплаченого відповідно до платіжної інструкції № 84437 від 15.10.2024 за подачу до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області цієї позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала складена та підписана 24 червня 2025 року.

Суддя Тарас ЛІЩИНА