КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/824/935/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

20 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 153 759,99 грн та судовий збір у розмірі 1 537,60 грн.

18 лютого 2025 року позивач відмовилась від позову в частині стягнення пені та просила стягнути остаточну суму за договором позики у розмірі 107 445,99 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської областівід 01 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 16/09/21 від 16 вересня 2021 року у розмірі 107 445,99 грн та судовий збір у розмірі 1 074,46 грн. Закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення пені за договором позики № 16/09/2021 від 16 вересня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 30 травня 2025 року ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № № 16/09/21 від 16 вересня 2021 року у розмірі 107 445,99 грн та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

18 червня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява представника позивача - адвоката Євтодьєва А.О. про забезпечення позову, в якій представник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони приватному виконавцю Голяченко І.П. вчиняти дії щодо передачі автомобіля марки TOYOTA, модель - CAMRY, сірого кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06 листопада 2024 року приватним виконавцем Голяченко І.П. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису № 6898 виданого 05 листопада 2024 ПН КМНО Шкодою О. М.

Постановою про опис та арешт майна боржника від 07 листопада 2024 року приватним виконавцем Голяченко І.П. було описано та арештовано рухоме майно, а саме - автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY, VIN НОМЕР_1 , 2006 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2

01 травня 2025 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 16/09/21 від 16 вересня 2021 року у розмірі 107 445,99 грн та судовий збір у розмірі 1 074,46 грн.

У Київському апеляційному суді розглядалася справа № 753/22803/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний виконавець Голяченко І.П., приватний нотаріус Шкода О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

18 червня 2025 року постановою Київського апеляційного суду ухвалено постанову по даній справі.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову по справі № 357/17180/24 шляхом заборони приватному виконавцю Голяченко І.П. вчиняти дії щодо передачі автомобіля ОСОБА_2 , ускладнить виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

За правилом пункту 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно із вимогами частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

На підставі частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина друга, третя статті 150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів враховує, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Встановлено, що у справі № 357/17180/24, яка переглядається апеляційним судом, предметом судового розгляду є майнові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

ОСОБА_1 , в заяві про забезпечення позову просить заборонити приватному виконавцю Голяченку І.П. вчиняти дії щодо передачі автомобіля марки TOYOTA, модель - CAMRY, сірого кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 , ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2025 року по справі № 357/17180/24.

Колегією суддів встановлено, що автомобіль марки TOYOTA, модель - CAMRY, сірого кольору, 2006 року випуску, номер шасі (кузова, рами) VIN - НОМЕР_1 , реєстраційний номер - НОМЕР_2 , був арештований приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. при виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкоди О.М. № 6898 від 05 листопада 2024 року.

Разом з тим, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року у справі № 753/22803/24, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Отже підстави для арешту автомобіля на підставі виконавчого напису нотаріуса № 6898 від 05 листопада 2024 року у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. відпали, оскільки вказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

Тому обраний позивачкою вид забезпечення позову, який полягає в забороні приватному виконавцю Голяченку І.П. вчиняти дії щодо передачі автомобіля його власниці ОСОБА_2 , не може бути застосований судом, оскільки приватний виконавець Голяченко І.П. не має повноважень на утримання автомобіля за відсутності виконавчого провадження до вирішення даної справи про стягнення боргу. При цьому позивачка не позбавлена права звернутись до суду із заявою про забезпечення позову обравши вид забезпечення, який є співмірним заявленим позовним вимогам і передбачений статтею 150 ЦПК України.

За наведених обставин заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у даній справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 381, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: