ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Київ

Справа № 757/47938/20-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3733/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє Шапран Людмила Іванівна, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року (ухвалено у складі судді Підпалого В.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Первинна профспілкова організація вільної профспілки залізничників України оборотного локомотивного депо Миронівка Південно-Західної залізниці про визнання незаконними та скасування наказів, визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати:

1) наказ в.о. начальника виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Нестеренко Д.В. та головного інженера виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Мошковського Д.О. № 221 від 17.09.2020 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів»;

2) наказ виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський від 17.03.2020 № 74 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів»;

3) наказ виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський від 08.07.2020 № 161 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо від роботи, яка пов`язана з рухом поїздів»;

4) визнати неправомірними рішення та дії Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо призначення ОСОБА_1 позачергових іспитів в знанні нормативних актів з безпеки руху поїздів;

5) визнати неправомірними рішення та дії Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо недопущення ОСОБА_1 до чергової перевірки знань з ПТЕ, ІРП, ІСИ, інших діючих нормативних актів з безпеки руху поїздів, призначених наказом від 09.07.2020 № 164 в локомотивному депо Київ-Пасажирський.

Позовну заяву обґрунтував тим, що оскаржувані накази є незаконним, такими, що постановлені у порушення вимог чинного законодавства.

Зазначав, що відповідач протиправно провів зміну умов його праці в бік погіршення, оскільки його вина відсутня у перевищенні швидкості руху поїзда № 771, оскільки електровозом при його слідуванні 03.03.2002 керував машиніст ОСОБА_2 .

Посилався на те, що в п. 3.3. Регламенту основних переговорів № ЦТ-0107 не передбачено обов`язок помічника машиніста попереджати машиніста про наближення до місця обмеження швидкості. Також відсутні підстави для його звинувачення в невиконанні посадових обов`язків за п. 16.39 Правил технічної експлуатації залізниць України (в частині не стеження за сигналами (огородження небезпечного місця) та не виконані їх вимог), оскільки у зазначеному пункті не покладено такого обов`язку безпосередньо на помічника машиніста. А в п. 16.39 ПТЕ міститься положення, відповідно до якого саме машиніст, а не його помічник, повинен у разі забороняючих показань постійних сигналів, показань сигналів зменшення швидкості та інших сигналів, що вимагають зниження швидкості, застосовуючи службове гальмування, зупиняти поїзд, не проїжджаючи сигналу зупинки, а сигнал зменшення швидкості пройти із швидкістю, не більшою встановленої для цього сигналу. Аналогічно у п. 16.40 ПТЕ саме машиністу забороняється, зокрема, перевищувати швидкості, встановлені цими Правилами, наказом начальника залізниці, а також виданими попередженнями та показаннями сигналів.

У зв`язку із відсутністю його вини у перевищенні машиністом швидкості руху поїзда, відсутні були підстави для проведення позачергово перевірки знань та подальшого відсторонення від роботи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 29 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав незаконним та скасував наказ в.о. начальника виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Нестеренко Д.В. та головного інженера виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Мошковського Д.О. № 221 від 17.09.2020 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів».

Визнав незаконним та скасував наказ виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський від 17.03.2020 № 74 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів».

Визнав незаконним та скасував наказ виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський від 08.07.2020 № 161 «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо від роботи, яка пов`язана з рухом поїздів».

Стягнув з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 2 522,40 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, АТ «Українська залізниця» через представника Шапран Л.І. 24 жовтня 2024 року подало засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що при ухваленні вказаного рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи; неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що призначені позачергові іспити помічнику машиніста електровоза ОСОБА_1 були призначені за порушення вимог нормативних документів, що діють на залізничному транспорті і є правомірними, оскільки накази про їх призначення не було скасовано. А тому, відсторонення позивача від роботи, що безпосередньо пов`язана із рухом поїздів, було закономірним наслідком неодноразових неявок позивача на призначену йому позачергову перевірку знань.

Звертає увагу, що робота помічника машиніста електровоза безпосередньо пов`язана із забезпечення безпеки руху поїздів, а тому допустити до роботи ОСОБА_1 у перевізний процес без відповідної пройденої перевірки знань нормативних документів з безпеки руху у відповідача не було правових підстав.

Посилається на те, що суд не дослідив питання дисциплінарної відповідальності позивача за порушення ним посадових обов`язків. При цьому сам позивач не оскаржив накази про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, що стали підставою для його звільнення, та які позивач намагався оскаржити у межах справи № 757/2673/21-ц.

Суд не врахував, що призначення позачергової перевірки знань з безпеки руху поїздів можливе і без притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

13 червня 2025 року позивач подав письмові пояснення, у яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Шапран Л.І. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином шляхом отримання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку. У своїй заяві від 13 червня 2025 року повідомив суд, що не зможе взяти участь у судовому засіданні 17.06.2025 та просив розглянути апеляційну скаргу відповідача без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача, який висловив свою позицію у письмових поясненнях та просив суд розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 працює помічником машиніста виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський, який не наділений статусом юридичної особи, є структурним підрозділом регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 04.03.2019.

28.09.2020 Позивач отримав Повідомлення № 36 від 28.09.2020, підписане в.о. начальника виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Нестеренко Д.В., відповідно до якого помічнику машиніста ОСОБА_1 призначено позачергові іспити в знанні нормативних актів. До зазначеного повідомлення було долучено ксерокопію наказу в.о. начальника виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський Нестеренко Д.В. та головного інженера виробничого підрозділу Локомотивне депо Київ-Пасажирський ОСОБА_3 № 221 від 17.09.2020 про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів.

Відповідно до пункту 1 зазначеного наказу наказано «…Помічника машиніста ОСОБА_1, за порушення вимоги п.1 наказу ТЧ-1 від 17.03.2020 № 74 та п. 1 наказу від 08.07.2020 № 161, в частині неявки для проходження позачергової перевірки знань, яка була призначена йому за порушення посадових обов`язків при слідкуванні з п. 771 в добу 03.03.2020, а саме:

- п. 3.8 інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, в частині не виконання встановленого регламенту переговорів;

- п. 3.3 регламент переговорів № ЦТ-0107, в частині не попередження машиніста про наближення до місця обмеження швидкості;

- п. 16.8 ПТЕ, в частині не стеження за сигналами (огородження небезпечного місця) та не виконання їх вимог;

- п. 5, п. 28.1, п. 28.2, п. 28.5, п. 28.10 та п. 30 правил внутрішнього розпорядку, затверджених протокольним рішенням зборів трудового колективу від 14.05.2013 № 1, в частині самовільного залишення оперативної наради при начальнику депо в добу 16.3.2020, відповідно до ст. 46 КЗпП України , не надавати роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів. Термін: до складання іспитів…».

У мотивувальній частині Наказу також вказано, що «… відповідно до наказу від 09.07.2020 № 164 з 22.07.2020 до 30.09.2020 в локомотивному депо Київ-Пасажирський проводиться чергова перевірка знань з ПТЕ, ІРП, ІСИ, інших діючих нормативних актів з безпеки руху поїздів, до якої помічник машиніста ОСОБА_1 не може бути допущений поки не пройде позачергової перевірки знань. Термін проведення чергової перевірки наближається до закінчення…». Позивач зазначив, що накази підлягають скасуванню, оскільки є безпідставними та незаконними.

З пункту 16.38 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 р № 411 вбачається, що під час ведення поїзда машиніст та його помічник зобов`язані стежити за вільністю колії, сигналами, сигнальними покажчиками та знаками, виконувати їх вимоги і повторювати один одному всі сигнали, що подаються світлофорами, сигнали зупинки та зменшення швидкості, що подаються з колії і поїзда.

У пункті 16.39 Правил зазначено, що під час ведення поїзда машиніст повинен у разі забороняючих показань постійних сигналів, показань сигналів зменшення швидкості та інших сигналів, що вимагають зниження швидкості, застосовуючи службове гальмування, зупиняти поїзд, не проїжджаючи сигналу зупинки, а сигнал зменшення швидкості пройти із швидкістю, не більшою встановленої для цього сигналу.

Пунктом 16.40 Правил передбачено, що на шляху прямування машиністу забороняється: перевищувати швидкості, встановлені цими Правилами, наказом начальника залізниці, а також виданими попередженнями та показаннями сигналів; відволікатися від керування локомотивом, моторвагонним поїздом, спеціальним самохідним рухомим складом, його обслуговування та стеження за сигналами і станом колії.

Суд установив, що у діях позивача роботодавцем належним чином не встановлені ознаки дисциплінарного проступку, роботодавцем при накладенні стягнення не додержана процедура, передбачена нормами КЗпП України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказів «про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана з рухом поїздів» суд першої інстанції виходив із того, що у діях позивача роботодавцем належним чином не встановлені ознаки дисциплінарного проступку, роботодавцем при накладенні стягнення не додержана процедура, передбачена нормами КЗпП України.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду про незаконність та скасування оскаржуваних наказів з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Статтею 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати.

При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тому тут не йдеться про звільнення з роботи. Однак при цьому працівник тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.

Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.

Разом з тим за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом.

Відсторонення не має на меті покарання працівника, це особливий тимчасовий захід, що має попереджувальний характер. Воно триває або до встановлення юридичного факту, зазначеного в законі, або до припинення обставин, що призвели до відсторонення, або до вирішення питання про подальшу долю відстороненого працівника.

Отже, за суттю відсторонення від роботи є попереджувальним заходом, який застосовується роботодавцем для запобігання настанню негативних наслідків.

Звертаючись до суду із позовом підставою для визнання незаконними та скасування оскаржуваних наказів позивач визначив те, що його вина відсутня у перевищенні швидкості руху поїзда № 771 03.03.2020, оскільки ним керував машиніст ОСОБА_2 , який має відповідати за вказане порушення. Відповідно незаконним є призначення йому позачергової перевірки знань та відсторонення від роботи через її не проходження.

Колегія суддів установила, що підставою для відсторонення від роботи відповідно до наказу № 221 від 17.09.2020 вказано порушення вимог п. 1 наказу ТЧ-1 від 17.03.2020 № 74 та п. 1 наказу від 08.07.2020 № 161 в частині неявки для проходження позачергової перевірки знань.

У свою чергу, підставою видачі наказу від 17.03.2020 № 74 «Про призначення позачергової перевірки знань» стало порушення позивачем вимог:

п. 3.8 інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106 в частині невиконання встановленого регламенту переговорів;

п. 3.3. регламенту переговорів № ЦТ-0107 в частині не попередження машиніста про наближення до місця обмеження швидкості;

п. 16.38 ПТЕ в частині не стеження за сигналами (огородження небезпечного місця) та невиконання їх вимог. Указані порушення призвели до перевищення швидкості руху поїзда № 771 (нормативна 25 км/год, фактична - 56 км/год).

Відповідно до п. 3.8 Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, затвердженій наказом АТ «Українська залізниця» від 22.11.2004 № 876/ЦЗ працівники локомотивних бригад повинні при веденні поїзда та маневровій роботі виконувати встановлений регламент переговорів між машиністом та помічником машиніста, між локомотивною бригадою та поїзним диспетчером або з черговими по станціях.

Згідно з пунктом 1.1 Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106 працівниками локомотивних бригад є особи, які призначені для керування та обслуговування електровозів, тепловозів, паровозів, електропоїзда, дизель-поїзда, автомотриси: машиніст, помічник машиніста, а також особи, що працюють їх дублерами. Працівники локомотивних бригад відносяться до професій, що пов`язані з рухом поїздів, і на них поширюються всі вимоги та положення Укрзалізниці, які стосуються цієї категорії залізничників.

Згідно з п. 3.3 Регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи № ЦТ-0107, затвердженого наказом № 877ЦЗ від 22.11.2004 помічник зобов`язаний попереджати машиніста про наближення до:

- місць перевірки дії гальм у поїзді із зазначенням кілометра, пікету і швидкості початку гальмування;

- залізничних переїздів;

- дефектоскопних візків, лейтерів, модеронів, місць дії попередження про обмеження швидкості руху, пунктів дистанційного контролю температури буксових вузлів (за 1 - 2 км);

За приписами п. 16.38 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 під час ведення поїзда машиніст та його помічник зобов`язані:

забезпечити безпечний рух поїзда з точним дотриманням графіка руху;

стежити за вільністю колії, сигналами, сигнальними покажчиками та знаками, виконувати їх вимоги і повторювати один одному всі сигнали, що подаються світлофорами, сигнали зупинки та зменшення швидкості, що подаються з колії і поїзда;

стежити за станом і цілісністю поїзда, а на електрифікованих ділянках, крім того, і за станом контактної мережі;

спостерігати за показаннями приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива і спеціального самохідного рухомого складу;

забезпечувати раціональне використання потужності локомотива за умови економної витрати електроенергії і палива;

при вході на станцію та проходженні по станційним коліям подавати встановлені сигнали, стежити за правильністю маршруту, за вільністю колії та сигналами, що подаються працівниками станції, а також за рухом поїздів та маневровими переміщеннями на суміжних коліях, негайно вживати заходів до зупинки в разі загрози безпеці руху чи для запобігання наїзду на людей.

Із матеріалів справи та службового розслідування вбачається, та це визнається позивачем, що 03.03.2020 при слідуванні поїзда № 771 електровоз ЧС4-075 під керуванням машиніста ОСОБА_2 , помічника машиніста ОСОБА_1 під час слідування на графікову зупинку руху поїзда по станції Попільня допущено перевищення швидкості руху поїзда при слідуванні по місцю обмеження швидкості, згідно виданого бланку попередження форми ДУ-61, у якому було зазначено, що швидкість руху на 958 км 5ПК по стрілочному переводу № 25 станція Попільня встановлюється не більше 25 км/год, фактична швидкість - визначена при розшифруванні швидкостемірної стрічки, становила 56 км/год.

З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що позивач 03.03.2020 дійсно не дотримався вимог п. 3.8 Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, п. 3.3. регламенту переговорів № ЦТ-0107 та п. 16.38 ПТЕ, оскільки він не попередив машиніста про наближення до місця обмеження швидкості руху.

Посилання позивача на те, що в його обов`язки не входить дотримання швидкості поїзда, а внаслідок перевищення швидкості жодних негативних наслідків не настало є неспроможними, оскільки позивачу не ставиться у вину недотримання швидкості поїзда, а не попередження машиніста про наближення до місця обмеження поїзда.

Правильними є посилання позивача на те, що саме машиніст відповідає за перевищення швидкості поїзда, проте ці обставини не спростовують вини позивача в тому, що він також мав слідкувати за наближенням до ділянок з обмеженою швидкістю та мав попередити машиніста про наближення до місця, у якому останній має зменшити швидкість поїзда.

Відповідно до п. 2.11 Положення про порядок вивчення та перевірку знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи працівниками залізничного транспорту України, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14.06.2007 № 499 Позачергова перевірка знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи проводиться у працівників, з вини яких скоєно залізничну транспортну подію чи на підставі зафіксованих фактів порушення вимог або відсутності належного обсягу знань нормативних актів з безпеки руху, визначених у розділі 3 цього Положення, та інших нормативних актів, визначених відповідним наказом начальника залізниці, - у термін не більше двох тижнів з дати скоєння транспортної події або виявлення порушення вимог чи незадовільних знань нормативних актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи. В окремих випадках може призначатися позачергова перевірка знань вимог конкретних нормативних документів. Позачергові іспити призначаються наказом керівника підрозділу, працівники якого допустили транспортну подію чи допустили порушення вимог або показали відсутність належного обсягу знань.

Згідно з п. 1.2. ПТЕ кожний працівник, пов`язаний з рухом поїздів, несе в межах своїх обов`язків особисту відповідальність за виконання Правил технічної експлуатації, вимог охорони праці й безпеку руху. Відповідальність за дотримання Правил працівниками залізничного транспорту покладається на керівників відповідних підрозділів. Порушення Правил працівниками залізничного транспорту тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством.

З урахуванням викладено правомірним є видання начальником депо наказу № 74 від 17.03.2020 про призначення позачергової перевірки знань ОСОБА_1 , оскільки останній порушив ПТЕ 03.03.2020, що встановлено на оперативній нараді 16.03.2020, на якій був присутній ОСОБА_1 , проте самовільно залишив її до кінця наради.

Відповідно, законним є видання наказу № 161 від 08.07.2020, що стосуються проведення позачергової перевірки знань ОСОБА_1 та подальшого наказу № 221 від 17.09.2020 про відсторонення від роботи, яка безпосередньо пов`язана із рухом поїздів, оскільки ОСОБА_1 у встановлений строк не пройшов перевірку знань.

Суд першої інстанції на вказані обставини увагу не звернув, дійшов помилкового висновку про незаконність виданих наказів та безпідставно вважав, що для відсторонення позивача від роботи необхідне встановлення в його діях дисциплінарного проступку.

Інші доводи позивача, викладені у позові та поясненнях на апеляційну скаргу викладених вище висновків колегії суддів не спростовують, не дають підстав для висновку, що відповідач діяв у порушення вимог закону та нормативно-правових актів, що стосуються залізничного транспорту та наслідків порушення вимог ПТЕ особами, робота яких безпосередньо пов`язана із рухом поїздів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів установила, що при вирішенні справи суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що стосуються порядку призначення позачергових перевірок знань працівникам залізничного транспорту та відсторонення їх від роботи, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування відповідних наказів, оскільки такі видані на підставі та в порядку, визначеному спеціальними нормативно-правовими актами, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 783,60 грн належить компенсувати йому за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», в інтересах якого діє Шапран Людмила Іванівна, - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року (в оскаржуваній частині) - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування наказів - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави Акціонерному товариству «Українська залізниця» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 783,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова