Провадження № 22-ц/801/1164/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 рокуСправа № 127/21758/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року, ухвалене суддею Воробйовим В.В., повне рішення складено 24 жовтня 2024 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №75381786 від 15 серпня 2021 року у розмірі 27 350,39 грн.

Позов мотивований тим, що 15 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та відповідачем було укладено договір позики №75381786, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у позику у розмірі 8 480 грн на 30 днів з процентною ставкою 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою.

Договір позики укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Таким чином відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 8 480 грн.

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75381786 від 15 серпня 2021 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором позики №75381786 від 15 серпня 2021 року.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» зазначенає, що воно наділено правом грошової вимоги до відповідача, в тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов договору позики та договорів відступлення права вимоги.

У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 04 червня 2024 року загальний розмір заборгованості становить 27 350,39 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 480,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18 715,20 грн; інфляційні збитки 135,68 грн; 3% річних 19,51 грн.

Оскільки ОСОБА_1 має непогашену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором №75381786 від 15 серпня 2021 року у розмірі 27350,39 грн (двадцять сім тисяч триста п`ятдесят гривень 39 коп.), а також витрати на оплату судового збору в сумі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.).

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

У скарзі зазначає, що ТОВ «Коллект Центр» не повідомляло його про відступлення права вимоги. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», через партнера ТОВ «Фінексперес» було надано йому кошти на картку, однак, доказів існування будь-яких правовідносин між вказаними товариствами надано не було. Належні докази, які б підтверджували факт перерахування відповідачу коштів згідно договору в матеріалах справи відсутні. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, а отже не є належним доказом існування боргу. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного стану (з 24 лютого 2022 року) у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, відтак він звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України щодо сплати інфляційних витрат та 3% річних сукупним розміром 155,19 грн. Умовами договору визначено, що строк позики становить 30 днів, відтак, враховуючи те, що жодних пролонгацій не передбачено, підстав нараховувати відсотки понад строк користування кредитом не було. Витрати на правничу допомогу є завищеними та необґрунтованими, а також неспівмірними з витраченим адвокатом часом та обсягом виконаних ним робіт.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «Коллект Центр» просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач свої договірні зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого існує порушення виконання таких зобов`язань, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики в розмірі 27 350,39 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 15 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75381786 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав позичальнику позику у розмірі 8 480,00 грн на картку НОМЕР_1 строком на 30 днів, базова відсоткова ставка на день становить 1,99% (а.с. 5-11).

У пункті 3 договору зазначено, що позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п. 4 Договору).

Відповідно до пункту 5 договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що:

5.1. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ознайомився з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також з правилами постійно діючої акції.

5.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобовязань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначені в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, що йому зрозумілі.

Позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором позикодавець має право відступити право вимоги за договором (п.5.5 договору);

Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором IDfkf1CU9c.

Також ОСОБА_1 підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком до вказаного вище договору (а.с.5).

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало ТОВ «ФК «Фінексперс» підтвердження про прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного з останнім, та завершення наступної платіжної операції: 15 серпня 2021 року на суму 8 480 гривень за номером платіжної картки НОМЕР_1 , номер платежу 28510 (а.с.12-14).

Відповідно до наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 станом на 21 січня 2022 року становила 27 195,20 грн: 8 480 грн - заборгованість за тілом кредиту; 18 715,20 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с.16).

27 січня 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №27/01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №75381786 від 15 серпня 2021 року.

У п. 6.1.4. вказаного договору зазначено, що право вимоги переходить до фактора після здійснення повного фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

На підтвердження факту переходу прав вимог надано також акт приймання-передач реєстру боржників від 27 січня 2022 року, реєстр боржників та платіжне доручення №32465 від 27 січня 2022 року (а.с. 20-25).

Також, 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №4 та №3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, с траховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки б оржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.

Відповідного до п. 5.2 вказаного вище договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).

На підтвердження факту переходу прав вимог надано також акт приймання-передач реєстру боржників від 10 січня 2023 року, реєстр боржників та акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року (а.с.20-32).

Відповідно до наданого ТОВ «Коллект Центр» розрахунку заборгованості, заборгованість станом на 04 червня 2024 року становить 27 350,39 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 8 480,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 18 715,20 гр.; інфляційні збитки 135,68 грн; нараховані 3% річних 19,51 грн (а.с.19).

Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором позики, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, звернулося до суду з даними позовом про стягнення заборгованості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ст. 1050 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Всупереч умов укладеного договору позики №75381786 від 15 серпня 2021 року, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Договір позики, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредитором, а також укладені послідуючі договори факторингу, кінцевим кредитором за яким є ТОВ «Коллект Центр», у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суд першої інстанції, встановивши, що у цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених договором позики, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження факту надання йому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» коштів у позику.

Апеляційним судом встановлено, що за умовами укладеного 15 серпня 2021 року договору №75381786 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося передати позичальнику у власність грошові кошти у сумі 8 480 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника. У реквізитах ОСОБА_1 зазначено номер рахунку НОМЕР_1 .

ТОВ ФК «Фінексперс» 15 серпня 2021 року здійснило переказ на платіжну картку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 в розмірі 8 480 грн згідно умов договору №75381786, що підтверджується листами ТОВ ФК «Фінексперс» №22/04/24-9 від 22 квітня 2024 року та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» №22/04-2024-7/ТНПП від 22 квітня 2024 року.

Встановлено, що ТОВ «Коллект центр» разом із заявою про усунення недоліків позовної заяви було надано клопотання про витребування доказів, а саме витребування у АТ КБ «ПриватБанк» інформації щодо виданої ОСОБА_1 картки, перерахованих на неї коштів та ідентифікаційних даних власника картки, однак, вказане клопотання залишено судом першої інстанції без реагування.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, а відтак не висловив свою позицію у справі, і суд ухвалив рішення на підставі наявних в матеріалі справи доказів.

ТОВ «Коллект центр», зважаючи на позицію ОСОБА_1 , висловлену в апеляційній скарзі, зокрема, щодо відсутності доказів перерахування йому коштів, повторно заявило клопотання про витребування доказів, яке не було розглянуто судом першої інстанції з невідомих причин.

При цьому, як зазначає ТОВ «Коллект центр», воно надало до позовної заяви докази на підтвердження факту перерахування коштів (лист), яке не визнається відповідачем як доказ.

Зважаючи на викладене, враховуючи подібність мотивів клопотання та мотивів апеляційної скарги, апеляційний суд ухвалою від 15 травня 2025 року частково задовольнив вказане клопотання та витребував в АТ КБ «ПриватБанк»:

- інформацію, чи видавалася ОСОБА_1 кредитна картка № НОМЕР_1 ;

- докази зарахування на картку № НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 8 480 гривень, які 15 серпня 2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку ОСОБА_1 за номером картки № НОМЕР_1 за період з 15 серпня 2021 року по 15 вересня 2021 року.

29 травня 2025 року на вказаний запит від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист №20.1.0.0.0/7-250516/25834-БТ від 24 травня 2025 року, у якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Додатково направлено виписку по рахунку № НОМЕР_2 за період 15.08.2021-15.09.2021, яка містить зарахування на суму 8 480 грн.

Відтак, вказані докази узгоджуються із наявними в матеріалах справи доказами, а тому позиція ОСОБА_1 в цій частині відхиляється апеляційним судом.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

У цій справі ОСОБА_1 не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами не спростував.

Твердження скаржника з приводу нарахування заборгованості по процентам поза межами строку кредитування, а саме після 14 вересня 2025 року не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У договорі позики ОСОБА_1 підтвердив, що до моменту його підписання він вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, що розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначені в Правилах процедуру і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації.

Відповідно до п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в редакції станом на 12 серпня 2021 року, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

У розділі 7 Правил визначено порядок продовження строку користування позикою.

Так, згідно з п.7.1 Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації.

Пунктом 7.2 встановлено, що умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію.

Пунктом 7.4. Правил передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів.

Відповідно до п.7.5 Правил, при кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про формлену позичальником пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником.

Відповідно до п. 7.7. Правил позичальник погоджується, що при обранні виду пролонгації в особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У такому випадку вчинена позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення пролонгації, в тому числі внесення позичальником грошових коштів на ім`я товариства, є діями, які виражають намір позичальника здійснити подовження.

Відповідно до п.п.7.12-7.16 Правил, з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою сторони домовились, що у разі якщо у позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором позики і позичальником не оформлено пролонгацію, строк позики автоматично подовжується на один календарний день (далі Автопролонгація).

Строк автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення строку позики. При автопролонгації змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії договору позики на один календарний день.

Проценти під час автопролонгації нараховуються за базовою процентною ставкою, вказаною в договорі позики.

Позичальник не заперечує та погоджується, що автопролонгація може здійснюватися необмежену кількість разів та не потребує додаткового документального оформлення з боку сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної позики (її частини) та не потребує додаткової згоди позичальника.

Подовження строку позики на умовах автопролонгації припиняється у разі якщо на протязі 90 автопролонгацій поспіль позичальником не погашено позику.

Тобто, підписавши договір, позичальник надав згоду на автопролонгацію договору.

ОСОБА_1 не заперечує того факту, що станом на дату закінчення строку кредиту 14 вересня 2021 року у нього була наявна заборгованість за кредитом, а відтак строк користуванням кредиту було продовжено на 90 днів.

Тому позиція ОСОБА_1 щодо нарахування процентів поза визначеним договором строку не заслуговує на увагу. Розмір процентів та строк їх нарахування відповідачем не спростовані.

Також ОСОБА_1 вказує, що зважаючи на пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивачем безпідставно нараховано 3% річних та інфляційні збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022.

З розрахунку заборгованості слідує, що 3% річних нараховано за період з 27 січня 202 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 19,51 грн, а інфляційні збитки в розмірі 135,68 грн за лютий місяць 2022 року.

Відтак, розрахунок не суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Відхиляються апеляційним судом також доводи апеляційної скарги з приводу того, що розмір процентів є несправедливим та суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони, укладаючи договір позики, погодили всі його умови, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливими умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував та не заявляв до стягнення.

Також ОСОБА_1 зазначає про те, що він не був повідомлений про відступлення права вимоги.

Як передбачено положеннями статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині другій цієї статті зазначено, що якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

ОСОБА_1 доказів того, що він виконав свій обов`язок щодо повернення коштів первісному кредиторові, тобто здійснив належне виконання, не надав, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на вагу.

Що стосується витрат на правничу допомогу, то ОСОБА_1 вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат у розмірі, обумовленому сторонами в угоді, є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірним з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Разом з тим встановлено, що звертаючись до суду із вказаним позовом ТОВ «Коллект центр» просило стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує напрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6 000 грн витрат на правничу допомогу.

Тобто суд вже зменшив розмір витрат на правничу допомогу, навівши відповідне обґрунтування.

ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу, висновки суду в цій частині не спростував, не проаналізував надані позивачем докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості на власний розсуд встановлювати, в чому полягає неправильність висновків суду в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, рішення суду в частині стягнення заборгованості підлягає залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 137, 141, 367, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк