КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/9055/2025 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Болотова Є.В., Музичко С.Г.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

13.09.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною 23-х років на час навчання сина.

В обґрунтування позову вказано, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі та мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син навчається на 2-му курсі у Військовій академії Сухопутних військ (м. Одеса). Хоч син навчається на бюджетній основі, багато коштів йде на купівлю одягу, спорядження, харчування та громадський транспорт для проїзду до місця навчання. Позивач не може самостійно утримувати сина, оскільки її доходи обмежені. Крім того, позивач має на утриманні ще одного неповнолітнього сина.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно на час навчання сина у Військовій академії (м. Одеса), починаючи з 13.09.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що звертаючись з позовом позивачка просила задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини доходів відповідача, так як відповідач працевлаштований, має постійний заробіток, тому відповідно до ст.ст 198-200 СК України зобов`язаний утримувати сина до досягнення 23 років на період навчання.

Однак суд першої інстанції самостійно визначив спосіб стягнення аліментів не в частці, а в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно.

Скаржниця вважає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим та підлягає скасуванню.

Вважає посилання відповідача на те, що він утримує матір, яка є пенсіонеркою, не відповідають дійсності, так як мати вийшла на пенсію за віком - не по хворобі, не по інвалідності, доказів цього не надано. Крім того зазначала, що у її власності відповідача знаходиться дві квартири в м. Біла Церква та будинок в с. Соротяги Білоцерківського району, що дає можливість припустити, що вона має прибуток від здачі квартир в оренду. До того ж у її власності знаходиться два земельні паї, орендну плату за користування якими теж отримує мати - ОСОБА_5 ..

Скаржниця зазначала, що до матеріалів справи додано квитанції про витрати на утримання сина ОСОБА_6 на суму 52 627 грн, до яких ввійшли кошти на лікування, купівля телефона, купівля армійського шолома, проїзд. Однак це далеко не всі витрати, а лише ті, які квитанції збережені позивачкою.

Також зазначала, що на утриманні позивачки знаходиться її матір - ОСОБА_7 , 1959 року народження, інвалід ІІ групи з 1999 року, непрацездатна, яка перенесла інсульт, отримує мінімальну пенсію. Позивачкою оплачується її дорого вартісні ліки та комунальні платежі.

Також вважає посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться дружина до досягнення дитиною 14 років безпідставними, так як у відпустці по догляду за дитиною жінка має перебувати до 3-х років, а дитині виповнилося три роки 07.06.2024 року. Доказів необхідності догляду за дитиною більше трьох років також не надано (довідки про хворобу та інше).

Вважає безпідставними доводи відповідача про те, що його дружина не може працювати через повітряні тривоги, що змушують забирати дітей зі школи та садочка, оскільки на думку скаржниці це не є вагомою причиною не працювати.

Скаржниця вважає, що стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно обмежує права сина, так як відповідач працевлаштований, має заробітну плату. Суд першої інстанції не обгрунтував рішення в частині визначення способу стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а заробітна плата не є сталим показником.

13 травня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 , просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідач зазначав те, що на його утримання знаходяться двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 2016 року народження та ОСОБА_9 2021 року народження від другого шлюбу з ОСОБА_10 , які перебувають на його повному утриманні. Згідно з ч. 3 ст. 182 СКУ, це є підставою для врахування при визначенні розміру аліментів.

Щодо тверджень про утримання відповідачем матері - ОСОБА_5 , заперечив аргументи апелянта про те, що він не утримую свою матір ОСОБА_5 , 1954 року народження, яка є особою похилого віку (70 років) та потребує постійної підтримки.

Щодо згаданих у апеляційній скарзі квартир і земельних ділянок, відповідача зазначив, що право власності саме по собі не означає наявності реального доходу. Жодних доказів факту отримання прибутку від оренди або продажу позивачем не надано. Крім того, це не є предметом розгляду у справі щодо аліментів і не має відношення до обов`язку відповідача щодо утримання матері, який він фактично виконує.

Заперечував також проти доводів апелянта про безпідставність посилання на утримання дружини та догляд за малолітніми дітьми. Зазначивши, що у шлюбі має двох неповнолітніх дітей, одна з яких - дитина 2021 року народження, яка потребує постійного догляду. В умовах воєнного стану в Україні, регулярних повітряних тривог, небезпеки для цивільного населення, його дружина змушена залишатися вдома, забезпечуючи безпеку та догляд за дітьми. Вона не може вийти на роботу, залишивши дітей без нагляду, особливо в ситуації, коли доводиться щодня евакуюватися до укриття. Звернув увагу суду, що такі обставини є загальновідомими, стосуються більшості сімей в Україні та не потребують додаткового доказування відповідно до ст. 75 ЦПК України. Таким чином, вважає витрати на утримання дружини та дітей є обгрунтованими та підлягають врахуванню під час вирішення питання про розмір аліментів.

Також у своєму відзиві на апеляційну скаргу наголошував на тому, що позивачка ОСОБА_1 надала до суду чеки та квитанції без зазначення прізвища, імені та по батькові дитини, що унеможливлює встановлення їхньої належності до витрат на утримання сина. Крім того, не було подано довідки про отримання дитиною стипендії, хоча зазначена інформація є істотною для вирішення справи. Вважає, що позивачка фактично приховала факт отримання стипендії, що свідчить про недобросовісну процесуальну поведінку. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не містять нових або належних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або свідчили про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

16 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , в якій просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, з урахуванням поданих ним письмових матеріалів.

Також 16 червня 2025 року звернулась до апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 з заявою, в якій просила розглядати справу без її присутності. Вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходячи з фактичних обставин справи, врахувавши положення статті 199 СК України та часткове визнанням позову відповідачем, а також наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій формі в розмірі 2 000 грн щомісячно на час навчання сина у Військовій академії (м. Одеса), починаючи з 13.09.2024 року, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10.06.2010 року розірвано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 442.

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис № 1220.

Згідно з довідкою Військової академії (м. Одеса) Міністерства оборони України № 1/55/1812 від 11.09.2024, курсант ОСОБА_3 з 29.07.2023 року навчається в указаному закладі на другому курсі денної форми навчання та знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами: грошове, продовольче, речове, квартирно-експлуатаційне, медичне.

ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з «Дії».

За вказаною адресою також зареєстрована позивач, що вбачається з копії її паспорта.

Позивачем надано копії квитанцій про витрати: квитанцію ТОВ «Комфі Трейд» від 12.01.2025 року про купівлю Смартфона Samsung Galaxy A35 5G 8/256Gb з додатковими матеріалами на суму 18 415 грн; квитанцію ТОВ "НоваПей" про переказ ТОВ "Укр-Армор" коштів у розмірі 22 900 грн; квитанцію № 4925211 від 08.01.2025 на суму 928 грн; чек № 9362-1360-0043-5227 від 30.11.2024 на суму 235,09 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9368-8298-4714-1361 від 05.02.2025 на суму 306,71 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9368-8296-9476-7911 від 05.02.2025 на суму 215,96 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9348-8597-5503-5264 від 21.07.2024 на суму 522,50 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9366-8457-4502-3560 від 16.01.2025 на суму 200,62 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9365-0787-2937-8011 від 30.12.2024 на суму 398,90 грн (вартість проїзних квитків); чек № 9361-4826-5171-0697 від 23.11.2024 на суму 212,36 грн (вартість проїзних квитків).

Позивач має непрацездатну матір ОСОБА_7 , якій встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.03.1985, актовий запис № 32, довідкою МСЕК серії КИО № 080032 від 04.01.1999, виписками з медичних карток ОСОБА_7 .. До справи надана виписка з карткового рахунку ОСОБА_7 ..

Відповідно до наявної у справі відповіді з Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про зареєстроване місце проживання (перебування) особи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

З 14.06.2019 року ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис № 586.

Відповідач має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 729, та серії НОМЕР_5 , актовий запис № 1461.

Відповідач ОСОБА_2 має непрацездатну матір ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 18.09.1981, актовий запис № 1808, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_7 та довідкою ГУ ПФУ в Київській області про доходи № 772778 від 01.01.2025.

Згідно з довідкою про доходи ПрАТ «КАТП-1028» № 26 від 09.08.2024, ОСОБА_2 працює слюсарем з ремонту автомобілів 6 розряду та його заробітна плата за період з січня по липень 2024 становить 119 848,71 грн.

За період з липня 2014 року по липень 2024 року розмір сплачених відповідачем аліментів на користь позивача становить 260 773,84 грн, що вбачається з довідки про доходи ПрАТ "КАТП-1028" № 25 від 09.08.2024.

У відповідача перед позивачем відсутня заборгованість у ВП № 16282192 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3356 від 14.05.2009 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ..

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Відповідно до статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює. Навчання на денній формі за державним замовлення позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Суд першої інстанції, встановивши, що син відповідача - ОСОБА_3 продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню сина, яка продовжує навчання до досягнення ним 23-річного віку. Водночас суд апеляційної інстанції не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміру аліментів у розмірі 2000 грн щомісячно, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції не врахував, що звертаючись з позовом позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися у розмірі частки з усіх видів заробітку відповідача, однак суд першої інстанції вийшовши за межі позовних вимог, визначив розмір аліментів у твердій грошовій формі.

Визначаючи розмір аліментів який підлягає сплаті на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчатися, слід також врахувати, що на утриманні позивачки знаходиться її матір - ОСОБА_7 , 1959 року народження, яка є інвалідом ІІ групи з 1999 року, непрацездатна та отримує мінімальний розмір пенсії.

Крім того матеріалами справи підтверджено, що відповідач має інший зареєстрований шлюб з ОСОБА_5 , з якою має спільних дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також відповідач має непрацездатну матір ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 18.09.1981, актовий запис № 1808, пенсійним посвідченням серії НОМЕР_7 та довідкою ГУ ПФУ в Київській області про доходи № 772778 від 01.01.2025. А відтак, ОСОБА_2 , відповідно до вимог закону, зобов`язаний надавати їй матеріальну допомогу.

Враховуючи те, що син ОСОБА_3 навчається у Військової академії (м. Одеса) на другому курсі денної форми навчання та знаходиться на утриманні за рахунок державних коштів на видах забезпечення за курсантськими нормами: грошове, продовольче, речове, квартирно-експлуатаційне, медичне забезпечення, тому апеляційний суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги. Проте, апеляційний суд також враховує, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, що свідчить про те, що витрати на дитину, яка досягла повноліття, проте продовжує навчання, покладаються як на батька дитини, так і на матір.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Доводи апеляційної скарги про те, що посилання відповідача на ті обставини, що він утримує свою матір, яка є пенсіонеркою, водночас остання має у свої власності дві квартири та два земельні паї, а тому не потребує догляду, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Між тим, позивачкою не надано доказів того, що нерухоме майно яке знаходиться у власності матері відповідача є об`єктом її прибутку. Водночас такі обставини не позбавляє обов`язку відповідача щодо утримання своєї матері, яка є пенсіонером, та яка отримує пенсію у розмірі 3781,09 грн, відповідно до довідки про доходи (а.с. 59).

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що на його утримання знаходиться дружина оскільки ця обставина не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчатися.

Більш того діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.07.2021 у справі №691/926/20.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у відповідача при наявності двох неповнолітніх дітей на утриманні та наявності постійного заробітку, має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчатись. Разом з цим, розмір аліментів, які слід стягувати на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, повинен становити 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача, оскільки відповідатиме інтересам дитини, виходячи з умов проходження ним навчання, буде враховано матеріальне та сімейне становище платника аліментів, зокрема його можливість, виходячи з отримуваного ним заробітку, утримувати себе та нову сім`ю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.09.2024 року до досягнення дитиною 23-річного віку або припинення навчання.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Повний текст постанови складено «20» червня 2025 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

С.Г. Музичко