Справа № 590/372/25
Провадження № 2/590/150/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 селище Ямпіль

Суддя Ямпільського районного суду Сумської області Сатарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» /місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, Код /, представник позивача: МОХИР ЯРОСЛАВ ВІКТОРОВИЧ

до відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 /

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Виклад позиції позивача.

ТОВ «Споживчий Центр» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 24.05.2023- 100002983 від 24.05.2023 у розмірі 7650 грн. 00 коп.

У позові вказував, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 24.05.2023 укладено Кредитний договір (оферти) № 24.05.2023-100002983, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі - 4500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 24.05.2023.

При цьому позивач зазначає, що ОСОБА_1 24.05.2023 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 4500 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору № 24.05.2023-100002983 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації Позичальника - ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи.

Відповідно до Договору від 24.05.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 4500 грн. ОСОБА_1 24.05.2023 отримано кредитні кошти у розмірі 4500 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 7650 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Рух справи в суді першої інстанції

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 28.04.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копію зазначеної ухвали надіслано відповідачу 28.04.2025 за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 /а.с.28/, до суду повернувся конверт із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

05.05.2025 від адвоката Мельник О.А. надійшла заява про вступ в справу адвоката та надання доступу до електронної справи, з якої вбачається, що Адвокат Мельник О.А. представляє Відповідача у Ямпільському районному суді Сумської області на підставі Договору про надання правової допомоги 01/02/05-2025 від 02.05.2025 та Ордеру на надання правової допомоги серія АІ №1886353 від 02.05.2025. Сторона Відповідача ніяких документів від Ямпільського районного суду Сумської області не отримувала, а тому звертається до суду із цією заявою та просить надати копію позову та поновити Відповідачу строки надання відзиву у справі /а.с. 31-32/.

12.05.2025 представником відповідача адвокатом Мельником О.А. подано Відзив на позовну заяву /а.с. 34-35/, згідно з яким Відповідач заперечує проти поданого проти нього позову, рахує даний позов безпідставним, а докази надані Позивачем не належними з наступних підстав, справа не містять достовірних належних доказів, що Відповідач отримала від Позивача грошові кошти, які останній намагається з неї стягнути, як тіло кредита. Також зазначає, що матеріали справи №590/372/25 містять Пропозицію про укладення кредитного договору (Оферту), що фактично і є кредитним договором. Зазначений договір підписаний особою ОСОБА_2 , про що зазначено в п. 14.2 Договору, розділ Реквізити і підписи сторін. В матеріалах справи №590/372/25, що розглядається відсутня інформація про повноваження ОСОБА_2 на подання пропозиції та підписання кредитного договору (оферти). Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Оскільки Пропозицію про укладення кредитного договору (Оферту) (кредитний Договір), що міститься в матеріалах справи подала і підписала особа ОСОБА_2 , яка не мала на це відповідних повноважень, то є всі підстави рахувати кредитний Договір, що міститься в матеріалах справи недійсним. Відповідач не погоджується і із розрахунком, який Позивач надав разом із позовом, рахує його нікчемним та необ`єктивним.

14.05.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів /а.с. 39/, а саме від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (, адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1д) наступну інформацію: 1) на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_2, на яку було здійснено зарахування коштів у сумі 4500 грн 24.05.2023 р. о 21:33; 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_2 за 24.05.2023, яке ухвалою суду від 15.05.2025 було задоволено /а.с. 42/.

15.05.2025 від представника відповідача адвоката Мельника О.А. надійшло заперечення (відповідь на відзив), згідно з яким останній просить Відмовити в Клопотанні Позивача про витребування доказів від 14.05.2025 та позові повністю.

Ухвалою суду від 15.05.2025 зобов`язано посадових осіб Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса м. Київ, вул. Грушевського,1Д, ) надати Ямпільському районному суду Сумської області надати наступну інформацію: на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська карта № НОМЕР_3 , на яку було здійснено зарахування коштів у сумі 4 500 грн 24.05.2023 р о 21:33; інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_3 за 24.05.2023.

15.05.2025 від представника позивача надійшла Відповідь на відзив, згідно якої просить Долучити до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження обставин справи; Позовні вимоги задовольнити. При цьому, в обґрунтування своєї позиції щодо форми договору зазначено наступне: Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Відтак, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено Кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 24.05.2023р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 24.05.2023-100002983 (кредитної лінії) від 24.05.2023р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.05.2023-100002983(кредитної лінії) від 24.05.2023р. Таким чином, було укладено Кредитний договір №24.05.2023-100002983 від 24.05.2023р. у електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Сторона позивача надає суду оригінал кредитного договору, підписаний КЕП представника позивача, що підтверджує цілісність файлу.

Щодо підписання договору та ідентифікації: Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий - НОМЕР_6. За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл»: «на номер абонента НОМЕР_4 24.05.2023 о 21:31:44 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: C713». Саме його було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору - 22.06.2024. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме: номер телефону НОМЕР_5 належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційнокомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позивач надає суду Log File з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційнокомунікаційній системі позивача - веб-сайті позивача sgroshi.com.ua. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Відтак, відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.

Щодо видачі кредитних коштів: Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією № , яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак - належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернетеквайрингу - Liqpay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 24.05.2023-100002983 від 24.05.2023 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Сторона позивача вважає безпідставними доводи відзиву про не надання позивачем виписки по рахунку, як первинного бухгалтерського документу.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі. Крім того, будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору відповідач не заявляв.

Щодо визнання боргу відповідачем: дії відповідача із часткової сплати боргу у сумі 3 334,11 грн., що відбулась 13.06.2024 року та 3 334,11 грн., що відбулась 27.06.2024 року, є підтвердженням визнання такого боргу.

Інших заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).

Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1, ст. ст. 15-16 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Приписами ст. ст. 610, 611 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Водночас одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Як зазначено в ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст. 1078 ЦК України).

Згідно зі ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що 24.05.2023 ОСОБА_1 уклала кредитний договір (оферти) № 24.05.2023-100002983 (далі за текстом - договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про надання коштів, шляхом підписання заявки одноразовим ідентифікатором С713.

А саме, Кредитний договір було укладено шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 24.05.2023р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 24.05.2023-100002983 (кредитної лінії) від 24.05.2023р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №24.05.2023-100002983(кредитної лінії) від 24.05.2023р.

Відповідача ОСОБА_1 документи, що складають Кредитний договір підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора С713, який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий - НОМЕР_6.

За інформацією з Довідки ТОВ «Старт-мобайл» Вих№13.05/25-11 від 13.05.2025 на номер абонента НОМЕР_4 24.05.2023 о 21:31:44 було доставлено SMS-повідомлення з текстом: «Код підтвердження: C713».

Заявкою, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яку відповідачка підписала 24.05.2023 21:33 одноразовим ідентифікатором С713, визначено, що датою надання/видачі кредиту є 24.05.2023, сума кредиту - 4500,00 грн, строк кредитування кредитом - 40 днів з дати його надання; дата повернення /виплати/ кредиту - 02.07.2023; проценти - ставка Економ - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду Економ. Ставка Стандарт фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду Економ.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4500,00 грн, що підтверджується квитанцією № від 24.05.2023, з якої вбачається, що 24.05.2023 21:33, номер платіжного інструменту НОМЕР_3 перераховано кошти в сумі 4500,00 грн. /а.с. 12/.

Згідно листа АТ КБ ПриватБанк від 23.05.2025 АТ КБ ПриватБанк не може надати запитувану інформацію, оскільки за наданими відомостями не вдалося ідентифікувати вказану у запиті особу.

Разом з тим, з заявки кредитного договору №24.05.2023-100002983, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №24.05.2023-100002983, які підписані одноразовим ідентифікатором: електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно: НОМЕР_2.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 24.05.2023-100002983 від 24.05.2023 заборгованість складає: 4500,00 грн. основний борг; 3150,00 грн. проценти. Разом 7650,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 24 травня 2023 по 02 липня 2023 /а.с. 9/, що також підтверджується наданою Позивачем Карткою субконто з детальним розрахунком заборгованості.

Всупереч умов договору відповідач не виконав свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за його користування.

Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору.

За таких обставин суд доходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні (а.с.1) в сумі 2422,40 грн.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» /місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, Код / заборгованості за Кредитним договором № 24.05.2023-100002983 від 24.05.2023 у розмірі 7650 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» /місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, Код витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20.06.2025

Суддя : О.В. Сатарова