Справа №333/3114/25
Провадження №2/333/2730/25
20 червня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
09.04.2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором.
На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено до 29 300,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку - № НОМЕР_2 , строк дії 08/16, тип - Універсальна.
Відповідач не лише отримав кредитну картку, а й визнав укладання кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі сплати відсотків.
Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано картку № НОМЕР_3 , строк дії 05/19, тип Універсальна GOLD.
В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8% річних.
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 25.03.2025 року має заборгованість у розмірі 103 142,86 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 74 695,51 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 28 447,35 грн.
Ухвалою суду від 15.04.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників процесу.
В судове засідання представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кичак А.О. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові, та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
Керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що 26.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
Згідно анкети-заяви, підписанням цієї заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг, з умовами і правилами якого він ознайомлений та погоджується.
-№ НОМЕР_2 , строк дії 08/16, тип - Універсальна;
Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою про рух коштів за період з 26.06.2013 року по 26.03.2025 року, з якої вбачається, що відповідач здійснював переказ коштів через додаток, розраховувався кредитною карткою за покупки та послуги, поповнював карту та знімав кошти через термінали самообслуговування, що підтверджує отримання відповідачем картки, оскільки проведення вищезазначених операцій є неможливим без наявності картки.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26.06.2013 року, станом на 25.03.2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 103 142,86 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 74 695,51 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 28 447,35 грн.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У розумінні ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду виписку по рахункам відповідача за період з 26.06.2013 року по 26.03.2025 року.
Отже, факт користування відповідачем грошовими коштами АТ КБ «ПРИВАТБАНК» доведено та не спростовано відповідачем.
Враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку не повернуті, суд переконаний, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Водночас, суд вважає, що заборгованість по кредиту складає не 74 695,51 грн., як зазначено у позові, а 20 089,49 грн., враховуюче таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Судом встановлено, що з 26.06.2013 року по 01.10.2019 року позивачем фактично у суму заборгованості за кредитом нараховані: відсотки за користування кредитним лімітом в розмірі 58 451,28 грн., відсотки за прострочений кредит в розмірі 5,12 грн., штраф за прострочене зобов`язання в розмірі 900 грн., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 217 814,15 грн.
Суд звертає увагу, що відповідно до виписки по рахунку відповідача, 01.04.2018 року позивачем було нараховано відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,5% в розмірі 6 450,38 грн. Водночас, в розрахунку заборгованості вказана сума зазначена як загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання.
23.10.2020 року за рішенням банку скасовані штрафи за минулі періоди на загальну суму 222 564,53 грн.
Однак в анкеті - заяві від 26.06.2013 року, підписаною ОСОБА_1 процентна ставка не зазначена. Також у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та/або визначеного розміру ставки, за якою вона обраховується.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку при наданні банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивач не довів під час судового розгляду, що відповідач був повідомлений про розмір базової процентної ставки, пені та штрафів по кредиту на момент укладення кредитного договору б/н від 26.06.2013 року.
Досліджуючи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку відповідача за укладеним кредитним договором, суд звертає увагу, що банк у період з 26.06.2013 року по 01.10.2019 року безпідставно проводив списання відсотків, пені, штрафів та спрямовував їх до тіла кредиту, тим самим збільшуючи його. А тому суми списаних коштів за цей період належить відрахувати від визначеної до стягнення суми заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, сума заборгованості за кредитом, на думку суду, складає 20 089,49 грн. (74 695,51 грн. - 58 451,28 (сума безпідставно нарахованих відсотків за користування кредитним лімітом) - 5,12 (сума безпідставно нарахованих відсотків за прострочений кредит) - 900 грн. (сума безпідставно нарахованих штрафів за прострочене зобов`язання) - 217 814,15 (сума безпідставно нарахованої пені за прострочене зобов`язання) + 222 564,53 (скасовані штрафи за рішенням банку)), яку необхідно стягнути з відповідача.
Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками на прострочений кредит згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
Судом встановлено, що позивачем здійснено розрахунок процентів за невиконання боржником грошового зобов`язання за ставкою 84 % річних (які не передбачені анкетою-заявою, підписаною ОСОБА_1 ) за період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 28 447,35 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що анкета-заява від 26.06.2013 року не містить розмір процентів за невиконання боржником грошового зобов`язання, то застосовуються загальні норми законодавства 3 % річних.
Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача, прострочена заборгованість відповідача перед банком (без врахування безпідставно нарахованих відсотків, пені та штрафів) складала: станом на 01.10.2019 року - 27 339,49 грн. ((117 205,24 грн. (витрачених відповідачем коштів за період з 26.06.2013 року до 01.10.2019 року) 89 865,75 грн. (сплачених відповідачем коштів за період за вказаний період)), станом на 05.10.2019 року - 27 289,49 грн. (04.10.2019 року сплачено заборгованість в розмірі 50 грн.), станом на 08.11.2019 року - 26 889,49 грн. (07.11.2019 року сплачено заборгованість в розмірі 400 грн.), станом на 28.11.2019 року - 26 689,49 грн. (27.11.2019 року сплачено заборгованість в розмірі 200 грн.), станом на 11.02.2020 року - 26 189,49 грн. (10.02.2019 року сплачено заборгованість в розмірі 500 грн.).
На підставі викладеного, 3 % річних за період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року складають 334,87 грн. ((27 339,49*3%/100*4дн./365дн.) + (27 289,49*3%/100*34дн./365дн.) + (26 889,49*3%/100*20дн./365дн.) + (26 689,49*3%/100*75дн./365дн.) + (26 189,49*3%/100*19дн./365дн.)).
Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за невиконання боржником грошового зобов`язання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою, що не була узгоджена з відповідачем, а також нарахування здійснене на збільшене тіло кредиту, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: в розмірі 334,87 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на загальну суму 20 424,36 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 20 089,49 грн.; заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 334,87 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме на 19,48%, тому необхідно стягнути з відповідача судовий збір, у розмірі пропорційному задоволених позовних вимог, а саме: 589,85 грн. (3028х19,48/100).
Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 280, 289 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 20.06.2025 року.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Р.С.Холод