Справа №613/113/24 Провадження № 2/613/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/113/24, пров. № 2/613/30/25 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Тризна Є.М. до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживачів, визнання транзакцій недійсними, визнання нарахування відсотків за користування кредитом неправомірними та відновлення залишку на рахунку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», у якому просив зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний Банк "Приватбанк" відновити його порушені права шляхом відновлення стану карткового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий та обслуговується АТ Комерційний банк " Приватбанк", до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 11.07.2023; зобов`язати Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» скасувати неправомірно нараховані позивачу проценти, комісії за користування кредитом за картковим рахунком № НОМЕР_1 , що утворились в результаті списання коштів внаслідок проведення операції (транзакцїї) 11.07.2023 на суму 27600,00 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та має у користуванні картку № НОМЕР_1 . На вказаній банківській картці банком був встановлений кредитний ліміт у розмірі 29 000 грн.

11.07.2023 в результаті шахрайських дій з боку невідомих осіб з карткового рахунку позивача було стягнуто грошові кошти в сумі 27600,00 грн. Після отримання близько 17.40 год. СМС-повідомлення про зняття готівки, позивач зателефонував на гарчу лінію АТ КБ «Приватбанк» на короткий номер 3700, повідомив про шахрайські дії щодо зняття коштів з його картки та попросив заблокувати картку.

12.07.2023 позивач звернувся до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину. Наразі слідчим відділом відділу поліції №1 ХРУП №1 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0000455 за ч.4 ст. 185 КК України.

14 вересня 2023 року та 12.10.2023 позивач звертався до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про несанкціоновані перекази та зняття готівки з його банківської картки, також в заявах позивач просив банк провести службову перевірку, припинити нарахування процентів та вжити заходів щодо повернення на його рахунок коштів, списаних в результаті неналежних переказів та несанкціонованого зняття готівки.

На заяву позивача представник АТ КБ «Приватбанк» надав відповідь, у якій зазначив деякі пункти Умов та правил надання банківських послуг та повідомив, що Банк не має можливості повернути грошові кошти.

Внаслідок незаконної транзакції у вигляді списання кредитних коштів з кредитної картки № 750985 станом на 11.07.2023 утворилась заборгованість у розмірі 28658,75, на яку банком було нараховано проценти за користування кредитом у розмірі 6140,00 грн.

Таким чином, банком нараховуються проценти та комісії за користування кредитом, який позивач не отримував.

У зв`язку з порушенням прав та інтересів позивача, він змушений звернутися до суду.

Ухвалою судді від 26 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.02.2024 задоволено клопотання відповідача про продовження процесуального строку, продовжено строк на подання відзиву на позовну заяву.

01.03.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до анкети-заяви від 01.06.2018 ОСОБА_1 погодився на укладення договору з відповідачем та з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua, а також зобов`язався регулярно ознайомлюватись з їх змінами. Таким чином, позивач тим самим уклав з відповідачем договір, який, відповідно до ст.634 ЦК України, є договором приєднання. У заявах, підписаних позивачем, вказані персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для укладання угод. Тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідно до умов договору приєднання від 01.06.2018 ОСОБА_1 отримав електронний платіжний засіб (карту) № НОМЕР_1 для здійснення платіжних операцій по рахунку. У позовній заяві Позивач підтверджує, а також це вбачається з виписки по рахунку, що 11.07.2023 з карти клієнта № НОМЕР_1 відбулось списання грошових коштів в сумі 28 702.68 грн. (з урахуванням комісії Банку). Грошові кошти в сумі 20 798.68 було знято через банкомат ПриватБанку САНА9670 (м. Харків, пр. Гагаріна, б. 178) третьою особою, в сумі 7 904 грн. знято через банкомат А0101872 банку АТ "Райффайзенбанк" (м. Харків, пр. Гагаріна, б. 178). Аналізом логів (історії) входів клієнта в Приват24 встановлено, що 09.07.2023 та 11.07.2023 входи до акаунту клієнта здійснювалися з двох пристроїв, а саме REDMI NOTE 7|ХІАОМІ (imei: A7FBBE83C06AC4F8) та GALAXY А71 5G|SAMSUNG (imei:CABA21C7D9E6667D). Типовим для акаунту клієнта є пристрій REDMI NOTE 7|ХІАОМІ. Входи з нетипового пристрою GALAXY А71 5G|SAMSUNG здійснювалися з ІР-адрес НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (м. Київ). Згідно ПК "Адмін. панель Приват24", пароль входу в Приват24 в період нетипових входів не змінювався, пароль змінено 11.07.2023 о 18:24:10 з пристрою REDMI NOTE 7|ХІАОМІ, тобто вже після зняття коштів (скриншот з ПК банку додається). Крім того, згідно даних ПК PAN-LIKE, встановлено, що зняття грошових коштів через банкомати було здійснено не з фізичної карти № НОМЕР_1 , а з її токену № НОМЕР_4 . Згідно даних ПК "E-commerce", карту № НОМЕР_1 було підключено до системи електронних платежів на основі NFC 11.07.2023. Вивченням архіву ПК VRS встановлено, що 11.07.2023 (час з`єднання 19:07:56) клієнт звернувся на 3700 та в діалозі з оператором повідомив, що 09.07.2023 він переходив за посиланням, яке знайшов у мережі, за яким нібито можна було оформити матеріальну допомогу. Які саме дані за своїми картами клієнт вказав за даним посиланням він повідомити не зміг. При вивченні даних, отриманих за заявкою OTPPAS (Вибірка SMS-повідомлень з ОТР паролями) встановлено, що в період часу з 01.07.2023 до 31.07.2023 повідомлення з OTP-паролями клієнту не надходили. Згідно даних, отриманих за заявкою SMSARC (Архів вихідних SMS за номером телефону) встановлено, що PIN-код карти № НОМЕР_1 в період часу з 01.07.2023 до 31.07.2023 не змінювався. Карту № НОМЕР_1 клієнта заблоковано 11.07.2023 о 19:16:07 на підставі його звернення на 3700 від 11.07.2023 (час з`єднання 19:07:56). Претензійний пакет документів щодо повернення помилкових переказів не формувався, бо переказів коштів здійснено не було. Таким чином, в ході перевірки встановлено, що грошові кошти з карти № НОМЕР_1 було знято через банкомати САНА9670 (м. Харків, пр. Гагаріна, б. 178) та А0101872 банку АТ "Райффайзенбанк" (м. Харків, пр. Гагаріна, б. 178), перед цим карту № НОМЕР_1 було токенезовано. Операції проведено з вводом коректного PIN-коду, що вказує на те що клієнт розголосив PIN-код за даною картою. Факт розголошення PIN-коду підтверджується даними, отриманими за заявкою SMSARC (Архів вихідних SMS за номером телефону), згідно яких клієнту в період часу з 01.07.2023 до 31.07.2023 не надходило повідомлень про зміну PIN-коду карти № НОМЕР_5 . Також встановлено, що 09.07.2023 та 11.07.2023 входи до акаунту клієнта здійснювалися з нетипового пристою GALAXY А71 5G| SAMSUNG (imei:CABA21C7D9E6667D), що вказує на розголошення логіну та паролю входу в акаунт в Приват24. Факт розголошення логіну та паролю входу в акаунт в Приват24 підтверджується також даними ПК "Адмін. панель Приват24", згідно яких логін та пароль не змінювалися до здійснення операцій зі зняття коштів. Таким чином, грошові кошти з карт клієнта було знято внаслідок розголошення клієнтом конфіденційних даних. Фінансовим номером ОСОБА_1 був зареєстрований номер НОМЕР_6 , згідно логів входу до Приват24, в подальшому номер також не змінювався. ОСОБА_1 оскаржує проведення операцій по картці шляхом здійснення зняття коштів з рахунку із використанням його особистих даних для авторизації і проведення операцій в інтернет-банкінгу Приват24 (логіну, паролю, ОТП паролю, ПІН кодів, тощо) і власного фінансового номеру телефону, вказуючи, що не проводив ці операції, при цьому не наводить жодних доказів, що підтверджують використання цих даних іншими особами без його особистого сприяння або свідомої передачі їх іншим особам самим позивачем. У даному випадку банком надані докази, що операції знятя коштів не можуть вважатись неналежними. Неправомірно покладати на банк відповідальність за їх виконання, оскільки вони були здійснені саме клієнтом або іншою особою за допомогою його особистих дій і (бездіяльності), які сприяли незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні оїіерації (неналежні перекази). Таким чином, якщо зазначені операції за твердженням позивача ним не здійснювались, то дані операції стали можливими виключно в результаті розголошення самим клієнтом конфіденційної інформації по своїй карті, передачі даних та паролей третім особам. Наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути і підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання та виконання Умов та Правил про надання банківських послуг у випадку настання певних обставин, передбачених ними. У ПриватБанку існує надійна система захисту рахунків Клієнтів Банку і без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку. Необхідно також зауважити, що позивачем не представлено судового рішення, що набрало законної сили, або висновку досудового розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0000455 від 12.07.23 за ч.4 ст.185 КК України. Отже позивачем не надано доказів щодо причетності до здійснення спірних переказів невідомих осіб. Виходячи з вищенаведеного, зняття грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 відбулося внаслідок його необачної поведінки, до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з його карткового рахунку. Крім того, Позивач просить стягнути з банку суму коштів, списаних за рахунок кредитного ліміту. Але такі позовні вимоги не відповідають обставинам справи і нормам законодавства, оскільки сума коштів кредитного ліміту у сумі 27600,00 грн. не належить ОСОБА_1 на праві власності, а передана йому у користування на умовах встановлених кредитним договором. Крім того, підстав для списання нарахованих відсотків немає, оскільки вини банку у здійсненні несанкціонованого переказу коштів не вбачається.

08.03.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Також представник позивача висловив незгоду із запереченнями представника відповідача та зазначив, що представник відповідача зробив надуманий висновок стосовно того, що грошові кошти з карт клієнта було знято внаслідок розголошення клієнтом конфіденційних даних. Представник позивача вважав аргументи представника відповідача безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не мав наміру та волевиявлення на здійснення 11.07.2023 будь-яких банківських операцій за своїм банківським рахунком, отримання кредитних коштів та їх використання, своїми діями чи бездіяльністю не сприяв розголошенню особистих даних, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, третіх осіб на вчинення таких дій не уповноважував, після виявлення списання коштів з його рахунку відразу звернувся із заявою до поліції та повідомив банк. При цьому, 11.07.2023 зафіксовано зняття з рахунку позичальника кредитних коштів, сума яких у подальшому фактично стала підставою для здійснення відповідних нарахувань банком за кредитним договором та причиною списання заборгованості за таким. Посилання представника відповідача на те, що позивач особисто повідомив оператору банку, що він переходив за посиланням, за яким можна було оформити матеріальну допомогу, а також повідомив оператору банку, які саме дані за своїми картами він вказав, ґрунтується виключно на припущеннях банку та заперечується позивачем, в тому числі й фактом відкриття кримінального провадження, відкритого за фактом несанкціонованого списання коштів з рахунку ОСОБА_1 . На підставі звернення позивача у провадженні СУ ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000455 за ч. 4 ст. 185 КК України. На даний час досудове розслідування триває, а ОСОБА_1 визнаний потерпілим. Також позивач звернувся до банку з письмовою вимогою щодо призначення та проведення службового розслідування за фактом несанкціонованого списання з його рахунку грошових коштів, однак його вимоги залишилися без задоволення.

28.03.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовну заяву підтримав у повному обсязі та пояснив, що 11.07.2023 приблизно о 18.30 год. йому стали надходити смс-повідомлення про зняття коштів з його кредитної картки, відкритої в Приватбанку. Позивач одразу почав телефонувати на гарячу лінію банку та коли додзвонився, йому повідомили, що його картка заблокована. На другий день позивач пішов до відділення банку, а потім до поліції. Після зняття коштів з картки на ній ще залишилась певна сума коштів. Позивач інколи користувався кредитною карткою, вчасно погашав заборгованість. Після звернення до поліції було відкрито кримінальне провадження, на даний час досудове розслідування триває. Також позивач повідомив, що він користується мобільним телефоном Xiaomi redmi, фінансовий номер не змінював, телефон та сім-карта завжди знаходились у нього, третім особам персональні дані не передавав, ні за якими посиланнями не переходив, так як він не знає як користуватися додатками. На його телефоні він користується лише додатком Приват24, оплачує комунальні послуги.

Представник позивача адвокат Тризна Є.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 не вчиняв жодних дій, які б сприяли розголошенню особистих даних, використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Третіх осіб на вчинення таких дій також не уповноважував. Висновки представника відповідача щодо розголошення позивачем особистих даних, зокрема пін-коду за банківською картою та паролю входу в акант в Приват24, грунтуються виключно на припущеннях.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що позивач в судовому засіданні зазначив, що він не переходив ні за якими посиланнями у додатках, або не пам`ятає про це. Проте висновком службової перевірки, а також аудіозаписом, який було долучено до відзиву, на якому зафіксовано факт розмови позивача з оператором банку, підтверджено, що позивач переходив за посиланням у додатку Вайбер чи Телеграм стосовно отримання грошової допомоги, ввів свої персональні дані, таким чином передавши свої дані третім особам. Також зазначив, що це був фішинговий сайт, за допомогою якого зловмисники отримали дані позивача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, доходить таких висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 01.06.2018 /а.с.51/.

Після чого позивачу було відкрито кредитну картку № НОМЕР_1 .

Підписавши анкету-заяву, позивач, відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України, у повному обсязі приєднався до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ Приват Банк, які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою: privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та Правил є підтвердженням його погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг позивач зобов`язався ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.

З долучених до позовної заяви позивачем скріншотів вбачається, що з його картки відбулось списання кошти в сумі 27 600, 00 грн. /а.с.21, 22/.

За вказаним фактом позивач звернувся до поліції, у зв`язку з чим було розпочато досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.07.2023 за № 0000455, що підтверджується копіями витягу з ЄРДР, повідомленням слідчого СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 28.09.2023, повідомлення СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області /а.с. 15, 16, 17/.

24.07.2023 позивач звернувся до АТ КБ Приват банк із заявою, у якій просив банк надати інформацію щодо часу, місця, способу зняття готівки, способу авторизації, відомостей про банкомат, де були зняті кошти /а.с.14/.

14.09.2023 позивач звернувся із заявою до відповідача, у якій повідомив, що 11.07.2023 близько 17.40 год. невстановлені особи здійснили крадіжку його грошових коштів з його банківської картки № НОМЕР_1 у сумі 27 600,00 грн. Також позивач просив не нараховувати відсотки, штраф, пеню на період досудового розслідування /а.с.13/.

Крім того, позивач 12.10.2023 звернувся із заявою до Приватбанку, у якій просив розпочати службове розслідування за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленими особами, які заволоділи його грошовими коштами. Також просив повернути йому кошти в сумі 27 600, 00 грн., які були на картковому рахунку № НОМЕР_1 , та повторно розглянути його звернення стосовно ненарахування відсотків, штрафу, пені до завершення досудового розслідування або встановлення осіб шахраїв /а.с.12/.

На адресу позивача відповідачем було направлено відповідь від 25.08.2023 № 20.1.0.0.0/7-230727/46905, з якої вбачається, що банк не має можливості повернути грошові кошти, оскільки банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних. Крім того, клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, а банк в свою чергу не несе відповідальності за збереження коштів клієнта у разі розголошення клієнтом відомостей про логін та пароль для входу в систему Приват24 третім особам. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо зняття грошових коштів, позивачу рекомендовано звернутись до правоохоронних органів /а.с.19-20/.

Крім того, з відповіді Приватбанку від 01.11.2023 № 20.1.0.0.0/7-230919/36926, наданої позивачу, вбачається, що норми банківського законодавства, зокрема Закону «Про банки і банківську діяльність», забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами. У зв`язку з чим позивачу відмовлено у призупиненні нарахування відсотків за кредитом /а.с.10/.

Згідно з перевіркою від 28.02.2024, проведеною головним спеціалістом із захисту електроних платежів та послуг ГО УБ по Північно-Східному МРУ Тарковим О.Б. за фактами здійснення переказів грошових коштів клієнта ОСОБА_1 , подія ІТ № 23454, встановлено, що 11.07.2023 з картки № НОМЕР_1 списано грошові кошти на загальну суму 28 702, 68 грн. (з урахуванням комісії Банку). Грошові кошти у сумі 20 798, 68 грн. було знято через банкомат Приватбанку САНА9670 (м. Харків, пр. Гагаріна, 178) третьою особою, у сумі 7904, 00 грн. знято через банкомат А0101872 банку АТ «Райфайзенбанк» (м. Харків, пр. Гагаріна, 178).

Аналізом логу входів клієнта в Приват24 встановлено, що 09.07.2023 та 11.07.2023 входи до акаунту клієнта здійснювалися з двох пристроїв», а саме REDMI NOTE 7|ХІАОМІ (іmеі: A7FBBE83C06AC4F8) та GALAXY А71 5G|SAMSUNG (imei:CABA21C7D9E6667D).

Типовим для акаунту клієнта є пристрій REDMI NOTE 7|ХІАОМІ. Входи з нетипового пристрою GALAXY А71 5G| SAMSUNG здійснювалися з ІРадрес 88.155.254.134 та 88.155.251.168 (м. Київ). Згідно ПК Адмін. панель Приват24, пароль входу в Приват24 в період нетипових входів не змінювався, пароль змінено 11.07.2023 о 18:24:10 з пристрою REDMI NOTE 7|ХІАОМІ, тобто вже після зняття коштів.

Крім того, згідно даних ПК PAN-LIKE встановлено, що зняття грошових коштів через банкомати було здійснено не з фізичної карти № НОМЕР_1 , а з її токену № НОМЕР_4 . Згідно з даними ПК E-commerce, карту № НОМЕР_1 було підключено до системи електронних платежів на основі NFC 11.07.2023. Вивченням архіву ПК VRS встановлено, що 11.07.2023 (час з єднання 19:07:56) клієнт звернувся на 3700 та в діалозі з оператором повідомив, що 09.07.2023 він переходив за посиланням, яке знайшов у мережі, за посиланням, нібито, можна було оформити матеріальну допомогу. Які саме дані за своїми картами клієнт вказав за даним посиланням він повідомити не зміг.

При вивченні даних, отриманих за заявкою OTPPAS (Вибірка SMS-повідомлень з ОТР паролями) встановлено, що в період часу з 01.07.2023 до 31.07.2023 повідомлення з ОТР-паролями клієнту не надходили. Згідно з даними, отриманими за заявкою SMSARC (Архів вихідних SMS за номером телефону) встановлено, що PIN-код карти № НОМЕР_1 в період часу з 01.07.2023 до 31.07.2023 не змінювався.

Карту № НОМЕР_1 клієнта заблоковано 11.07.2023 о 19:16:07 на підставі його звернення на 3700 від 11.07.2023 (час з`єднання 19:07:56).

Таким чином, в ході перевірки встановлено, що оспорювані клієнтом операції було здійснено внаслідок дій клієнта з розголосу ним конфіденційної інформації, а саме логіну та паролю входу в Приват24, а також ПІН-коду карти № НОМЕР_1 /а.с.54-62/.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

На підставі частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно із статтями 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до статті 1068 ЦПК України, банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Пунктами 1.1.2.1, 1.2.7.3.4 Умов та Правил надання банківських послуг АТ Б «ПриватБанк» встановлено, що клієнт зобов`язаний: не передавати Карти, Стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass або нанесені на них дані у цілях, не передбачених даним Договором або, що суперечить чиннму законодавству. Протягом 10 днів по закінченню терміну дії Карти повернути для ліквідації Карту, а також карти, виготовлені Довіреним особам Клієнта, крім втрачених/ вкрадених і віртуальних карт.

Вживати заходів щодо запобіганню втрати (викрадення) Карт, Стікеру PayPass, ПіНу (персонального ідентифікаційного номеру) або інформації, нанесеної на Карту і магнітну смугу, або їхнього незаконного використання.

Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв?язку під час використання цих каналів.

Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг.

Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, системуMobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Не використовувати Картрахунки для операцій, пов?язаних з підприємницькою діяльністю.

Не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Карти;

Нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНу, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу;

Відповідно до п. 2.1 Умов та Правил надання банківських послуг АТ Б «ПриватБанк» клієнт доручає Банку списувати з Картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених Клієнтом або його довіреними особами операцій відповідно до правил Міжнародних платіжних систем, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу.

Клієнт доручає Банку списувати з будь-якого рахунку Держателя, відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення Боргових зобов?язань, у тому числі Мінімального обов?язкового платежу, якщо Мінімальний обов?язковий платіж вказаний в Заяві Клієнта і у Пам?ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування, а також списання помилково перерахованих сум, за якими Держатель не є належним одержувачем.

Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

Відповідно до п. 2.3.2.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» клієнт зобов?язаний Не розголошувати відомостей про логін та пароль Клієнта третім особам. Банк не несе відповідальності за збереження коштів Клієнта у разі розголошення останнім відомостей про ОСОБА_2 та Пароль.

Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою правління НБУ від 29.07.2022 № 164 (Редакція від 14.03.2023), встановлено, що, зокрема користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди).

Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Заперечуючи проти позову, представник АТ КБ «ПриватБанк» вказував, що оскаржувані операції було вчинено внаслідок розголошення позивачем особистих даних, зокрема пін-каду банківської карти та паролю входу в акант додатку Приват24.

Між тим, відповідно до Постанови Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 (провадження № 61-8249св23), саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

За відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Так, судом встановлено, що після того, як позивач отримав смс-повідомлення про зняття з його кредитної картки грошових коштів, останній негайно зателефонував на гарячу лінію Приватбанку на номер 3700 та повідомив про неправомірне зняття коштів.

Судом було досліджено аудіозапис розмови представника Приватбанку та позивача ОСОБА_1 , долучений представником відповідача до відзиву.

Так, під час розмови з працівником банку ОСОБА_1 повідомив, що йому надійшло повідомлення про те, що з його кредитної картки у м. Харкові знято кошти в сумі 27600,00 грн. Вказаних дій він не вчиняв, оскільки він знаходиться та постійно проживає у м. Богодухові. Повідомив, що приблизно 3-4 дні тому він намагався оформити грошову допомогу від ООН. Де саме знайшов посилання (у Вайбері чи Телеграмі) він не пам`ятає. Які саме дані він вводив під час реєстрації на отримання допомоги позивач також не пам`ятає, однак запевнив, що ні пін-код карти, ні пароль входу до додатку Приват24 він ніде не вводив та нікому не повідомляв. Реєстрацію на отримання коштів від ООН позивач до кінця не пройшов, оскільки не розумів як її завершити. Банківські картки знаходяться у позивача, нікому їх не передавав.

Матеріалами справи підтверджено, що за заявою ОСОБА_1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом крадіжки невстановлениим особами коштів з кредитної картки позивача.

Крім того, в матеріалах справи наявна письмова вимога позивача, направлена до Приватбанку щодо проведення службового розслідування за фактом шахрайських дій, вчинених невстановленими особами, які безперешкодно заволоділи його грошовими коштами.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивача дійсно була відсутня воля на зняття 11.07.2023 коштів у сумі 27 600,00 грн, а банком не заперечувалось факту звернення позивача з вимогою про повернення кредитних коштів, а також вимогою не нараховувавти відсотки, штрафи та пеню.

До того ж, сам представник відповідача у відзиві зазначив, що грошові кошти позивача були зняті з його кредитної карти третьою особою, та вхід до акаутна клієнта здійснювався з нетипового пристрою GALAXY A715G SAMSUNG. Що також підтверджується висновком службової перевірки за фактом направлення позову клієнтом ОСОБА_1 до банку (подія IT № 23454).

Представник відповідача у відзиві наголошував на тому, що операції по кредитній картці позивача проведено з вводом коректного PIN-коду, що вказує на те, що клієнт розголосив PIN-код за даною картою. Крім того, позивачу у період 01.07.2023 по 31.07.2023 не надходило повідомлень про зміну PIN-коду карти, що також підтверджує факт розголошення позивачем PIN-коду карти.

Однак, суд зазначає, що сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 537/3312/16-ц.

Отже, дослідженими доказами у справі встановлено, що наявність лише висновку службового розслідування, наданого представником відповідача, при відсутності інших доказів, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не може бути підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Результати службового розслідування проведеного відповідачем за вказаним фактом, хоча і встановили ряд важливих обставин, однак безсумнівно не довели вини позивача.

Відповідачем безспірно не доведено, що вказані операції були здійснені третіми особами з використанням розголошених позивачем авторизаційних даних, або за розпорядженням позивача.

Посилання представника відповідача на відсутність судового рішення у кримінальному провадженнні, яким підтверджується факт причетності до здійснення зняття коштів з картки позивача невідомими особами суд не бере до уваги, оскільки сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відновлення порушених прав ОСОБА_1 , шляхом відновлення стану карткового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий та обслуговується АТ комерційний банк " Приватбанк" до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 11.07.2023.

Щодо вимоги про скасування неправомірно нарахованих ОСОБА_1 процентів, комісії за користування кредитом, за картковим рахунком № НОМЕР_1 , що утворились в результаті списання коштів внаслідок проведення операції (транзакцїї) 11.07.2023 на суму 27600,00 грн., суд зазначає про таке.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та цієї Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постанові від 10 жовтня 2019 року в справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив такі висновки: «Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Тлумачення статей 14, 16 ЦК України дозволяє зробити висновок, що не є ефективним способом захисту визнання неправомірними дії в частині не зарахування сплати, зобов`язання зарахувати перераховані щомісячні платежі, скасування та списання безнадійної заборгованості, зобов`язання скасувати суму пені, заборона здійснювати подальше нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором, зобов`язання вчинити дії із скасування нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, зобов`язання скасувати незаконно нараховані штрафні санкції за несвоєчасну здійснену оплату, оскільки не передбачають відповідного обов`язку іншого суб`єкта цивільного правовідношення та не забезпечують відновлення прав особи, що заявляє такі вимоги.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача скасувати нараховані відсотки та комісії за кредитним договором є неефективним способом захисту, оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення права позивача, тому у задоволенні такої вимоги необхідно відмовити.

Щодо клопотання про витребування доказів (інформації про результати досудового розслідування кримінального провадження № 0000455 від 12.07.2023), то зі слів позивача досудове розслідування триває, особу, яка здійснила зняття коштів, ідентифікувати на відео не вдалося. Повідомлення про закінчення досудового розслідування позивач не отримував, з матеріалами кримінального провадження його не ознайомили.

Вказані обставини дають підстави вважати, що досудове розслідування не закінчено, у зв`язку з чим направлення запиту є недоцільним і у задоволенні клопотання судом було відмовлено у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі приведеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" відновити порушені права ОСОБА_1 , шляхом відновлення стану карткового рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий та обслуговується АТ комерційний банк " Приватбанк" до того стану, в якому він був перед виконанням фінансових операцій 11.07.2023.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 Д, .

Суддя