Провадження №2/359/1449/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 25 жовтня 2023 року вона, маючи попереднє прізвище ОСОБА_3 , позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 7500 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 22 листопада 2023 року. ОСОБА_2 повернула позику лише частково, а саме в розмірі 900 доларів США. 3 липня 2024 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 та змінив прізвище на ОСОБА_5 . Тому ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача залишок боргу за договором позики в розмірі 6600 доларів США та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 212 доларів США 65 центів.

2. Інформація про рух цивільної справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2024 року (а.с.8) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 січня 2025 року (а.с.14) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 березня 2025 року (а.с.23) було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 визнає позов та посилається на неможливість одразу сплатити борг за позикою.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

25 жовтня 2023 року ОСОБА_6 передала відповідачу грошові кошти в розмірі 7500 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позивачу таку ж суму грошових коштів до 22 листопада 2023 року. Наведені обставини підтверджуються копією розписки, складеної відповідачем 25 жовтня 2023 року (а.с.7).

3 липня 2024 року ОСОБА_4 уклав шлюб з ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Березанської міської ради був складений актовий запис №16. Після реєстрації шлюбу позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_5 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 3 липня 2024 року.

Спірні правовідносини регулюються главою 51 «Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання» розділу І «Загальні положення про зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» підрозділу 1 «Договірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Як вбачається з описової частини позову (а.с.1), ОСОБА_2 повернула позивачу позику лише частково, а саме в розмірі 900 доларів США. Тому у відповідача виник борг за договором позики в розмірі 6600 доларів США (7500 - 900). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 сплатила вказані грошові кошти позивачу. Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі колегії судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі №301/2052/18, укладення та виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути борг за договором позики в розмірі 6600 доларів США.

Зі змісту мотивувальної частини пред`явленого позову (а.с.2) вбачається, що позивач просить стягнути з ОСОБА_2 три проценти річних від простроченої суми за період часу з 23 листопада 2023 року до 20 грудня 2024 року. Однак на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнений від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України, на період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24 лютого 2022 року.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_2 трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 212 доларів США 65 центів. Тому у задоволенні позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 15140 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 20 грудня 2024 року (а.с.4). Оскільки розмір позовних вимог становив 285654 гривень 41 копійка, позивач при зверненні до суду мав сплатити судовий збір в розмірі 2856 гривень 54 копійок, що становить 1% від розміру позовних вимог, а не 15140 гривень 00 копійок. Пред`явлений ОСОБА_1 позов задоволений на 96,88% (276738,00 : 285654,41 х 100%).

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2767 гривень 42 копійок (2856,54 : 100% х 96,88%). Крім цього суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 те, що вона має право звернутись з заявою про повернення надміру сплачених грошових коштів в розмірі 12283 гривень 46 копійок (15140,00 - 2856,54).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних від простроченої суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 6600 доларів США.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 2767 гривень 42 копійок.

Повний текст рішення суду складений 13 червня 2025 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Ю. Семенюта