Справа № 761/1695/22
Провадження № 2-п/761/103/2025
УХВАЛА

16 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Мельник Т.М. про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України, правонаступником якого є Київський національний університет імені Тараса Шевченка про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025 року представник відповідача - адвокат Мельник Т.М. звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить поновити строк на перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2023 у справі №761/1695/22; прийняти заяву про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2023 у справі №761/1695/22 та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Клопотання про поновлення строку на перегляд заочного рішення вмотивовано тим, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 23 січня 2023 року у справі №761/1695/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. Стягнуто з Академії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 228 276,18 грн та судовий збір у розмірі 2282,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як зазначає представник відповідача, у зв?язку з реорганізацією Академії, Комісія з реорганізації працювала не за юридичною адресою Академії, куди мали б приходити повідомлення про розгляд справи. Тому ані Комісії з реорганізації, ані Університету не було відомо про існування спору. У зв`язку з чим, Університет не брав участі в розгляді справи №761/1695/22 ні в суді першої інстанції, ані в першому колі розгляду справи Київським апеляційним судом.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2024 залучено до участі у справі №761/1695/22 Київський національний університет імені Тараса Шевченка як правонаступника відповідача Національної академії державного управління при Президентові України.

Лише після отримання вказаної ухвали Верховного Суду Університету відповідачу стало відомо про існування цього спору.

Усвідомлюючи, що рішення Шевченківського районного суду м. Кисва від 23.01.2023 у справі №761/1695/22 порушує права Університету, останній, проте, не мав процесуального права оскаржити його, оскільки дана справа (між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав) вже була у провадженні іншого суду (Верховного Суду).

Тому на виконання ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2024 Університет взяв участь у продовженні розгляду цієї справи як відповідач-правонаступник, вчиняючи всі належні процесуальні дії.

При розгляді справи за наслідками поданої Університетом касаційної скарги, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виніс ухвалу від 25.03.2025 у справі №761/1695/22 про відмову у відкритті касаційного провадження, мотивуючи її тим, що питання про права і обов?язки Університету, вирішені у суді першої інстанції, не переглядалися в апеляційному порядку.

Надалі, Університет звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду, який ухвалою від 19.05.2025 відмовив у прийнятті апеляційної скарги Університету на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23.01.2023 у справі №761/1695/22, мотивуючи свою відмову тим, що вказане заочне рішення не переглядалося за заявою Київського національного університету імені Тараса Шевченка Шевченківським районним судом м. Києва відповідно до вимог ст. 284 ЦПК України, у зв`язку з чим, представник позивача просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши мотиви поданого клопотання про поновлення процесуального строку суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва 23 січня 2023 року у справі №761/1695/22 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку. Стягнуто з Академії на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 228 276,18 грн та судовий збір у розмірі 2282,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2024 залучено до участі у справі №761/1695/22 Київський національний університет імені Тараса Шевченка як правонаступника відповідача Національної академії державного управління при Президентові України.

Тобто, після отримання ухвали від 09.01.2024 року відповідачеві достеменно було відомо про дану справу, крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач брав активну участь у розгляді справи в касаційній інстанції, ознайомлювався з матеріалами справи, про що свідчить заява про ознайомлення, подана представником відповідача 01.02.2024 року (а.с. 180); представнику було надано доступ до електронної справи (а.с. 178); 31.01.2024р. представником відповідача подано відзив на касаційну скаргу (а.с. 154).

Постановою апеляційної інстанції від 03 лютого 2025 року рішення суду від 23.01.2023 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції постанови. Рішення суду набуло статусу остаточного.

Однак, лише тільки 02.06.2025 року представник відповідача звернулася із заявою про перегляд заочного рішення, після відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року, а також після відмови у прийнятті апеляційного скарги на заочне рішення суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Як зазначалося вище, заочне рішення ухвалене Шевченківським районним судом міста Києва 23.01.2023 року.

Заявник про існування спору дізналася у січні 2024 року, про що сама зазначила у заяві. Так, відповідно до повідомлення про доставлення електронного листа, ухвалу Верховного Суду про відкриття касаційного провадження та залучення Університету як правонаступника відповідача було доставлено в електронний кабінет Університету 13.01.2024р.

31.01.2024р. представником відповідача подано відзив на касаційну скаргу (а.с. 154), що свідчить про обізнаність відповідача з матеріалами справи та зі змістом судового рішення.

Крім того, представник відповідача активно брала участь у розгляді справи в судах вищих інстанцій, разом з тим, із заявою про перегляд заочного рішення звернулася лише 02.06.2025 року, тобто зі значним пропуском процесуального строку, встановленого ст. 284 ЦПК України.

Будь - яких пререшкод для подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення з дотриманням строку, визначеного ст. 284 ЦПК України, одразу як представник відповідача дізналась про існування спору, ознайомилася з матеріалами справи, в томі числі зі змістом рішення суду, з яким не погоджувалась, суд не вбачає і таких перещкод представник відповідача не зазначає. Перешкоди могли існувати виключно для розгляду судом першої інстанції заяви про перегляд заочного рішення, оскільки без матеріалів справи розгляд заяви неможливий, проте це не є перешкодою для подання заяви відповідачем вчасно.

Суд зауважує, що обрання відповідачем невірного способу захисту своїх прав, як то оскарження заочного рішення у касаційному та апеляційному порядку до подання заяви про перегляд заочного рішення, не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджали відповідачу вчасно подати заяву про перегляд заочного рішення.

Отже, відповідач самостійно на власний розсуд розпорядився своїми правами.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 (справа № 756/11081/20) виснувала, що «… правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

[…] Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення […].

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.»

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність поважних обставин, що об`єктивно перешкоджали представнику відповідача звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому, клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Мельник Т.М. про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії державного управління при Президентові України, правонаступником якого є Київський національний університет імені Тараса Шевченка про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку - відмовити.

Заяву представника відповідача адвоката Мельник Т.М. про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА