Справа № 192/956/25
Провадження № 2/192/706/25
16 червня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно на частину від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно.
На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з 11 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Проте на даний час розмір аліментів, який був визначений за вказаним рішенням суду, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також зазначає, що відповідач наразі проходить військову службу за мобілізацією, отримує грошове забезпечення, тобто покращився його матеріальний стан, а на момент подання заяви про стягнення аліментів у 2019 році він не працював. Аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину не достатні для матеріального утримання дітей, а тому просить суд змінити спосіб стягнутих за рішенням суду аліментів на ?2 частину від доходів відповідача, оскільки останній має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов не надав. Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09 червня 2025 року перебуває на військовій службі за мобілізацією з 01 вересня 2022 року в с-щі Черкаське Дніпропетровської області (а.с.47).
Ухвалою від 16 червня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю яких є ОСОБА_6 (а.с.6-8), яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.17).
Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2020 року, було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11 березня 2019 року до повнолітня дитини (а.12-16).

З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 6296915 з примусового виконання виконавчого листа №192/510/19 було відкрито 18 вересня 2020 року (а.с.35). В позовній заяві позивач зазначила, що відповідач заборгованості зі сплати аліментів не має (а.с. 30).

Згідно копії акту підтвердження фактичного місця проживання, виданого старостою Аполлонівського старостинського округу Солонянської селищної ради Дніпропетровської області № 50 від 10 квітня 2025 року, неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 фактично проживають з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19), а згідно копії акту обстеження житлово-побутових умов, виданого старостою Аполлонівського старостинського округу Солонянської селищної ради Дніпропетровської області № 49 від 10 квітня 2025 року діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с.20).

Також судом встановлено, що позивач 18 травня 2024 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на « ОСОБА_7 » (а.с.17).

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1/3630 від 09 червня 2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 знятий з військового обліку у зв`язку з призовом на військову службу на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24 лютого 2022 року (а.с. 46). Згідно копії довідки № 7252, виданої ТВО Начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 03 червня 2025 року ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 01 вересня 2022 року по теперішній час (а.с. 47).

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Судом встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, доказів про перебування інших осіб на його утриманні суду не надано, аліменти сплачує регулярно, заборгованості зі сплати аліментів не має.

Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

Тобто аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно є недостатніми для утримання неповнолітніх дітей її батьком, оскільки прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

Тому як позивач так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що буде відповідати прожитковому мінімуму, встановленому Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік».

Вирішуючи питання про розмір частки від доходу відповідача, яку слід стягнути на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд посилається на наступне.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач зазначає, що неповнолітній ОСОБА_3 навчається в Закладі загальної середньої освіти «Солонянський ліцей» Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, а неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в Комунальному закладі освіти «Аполлонівська середня загальноосвітня школа І-ІІ ступенів" Солонянської селищної ради Дніпропетровської області, а тому діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшилися потреби в навчанні, розвитку та іншому. Однак вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей позивач не заявляла.

Суд вважає, що оскільки відповідач має трьох неповнолітніх дітей і зобов`язаний їх утримувати, тому розмір аліментів слід визначити з урахуванням вказаної обставини, який на думку суду має становити 1/2 частину від його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Тому суд вважає, що такий розмір має становити 1/2 частину від доходу відповідача, а позовні вимоги відповідно підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,- задовольнити.

Змінити спосіб та розмір стягнутих за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2020 року аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП- НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з 50 % прожиткового мінімуму щомісячно для дитини відповідного віку на 1/2 частину від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь держави 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 19 червня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина