Провадження № 2/201/1073/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Куць О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сідельника Є.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням пені, втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням пені, втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 23.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 86-87).

Позовна заява мотивована тим, що 04.07.2024 року о 20 годині 43 хвилини в м. Дніпрі по вул. Набережна Січеславська, 33 відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП), в результаті якої належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль марки Audi A6 Quattro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні ушкодження.

ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.09.2024 року (справа № 205/9392/24), яка набрала законної сили 01.10.2024 року.

На день вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 220130150) та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за програмою «ДЦВ online» серії ЕДЦ № DGO-220130150 від 02 квітня 2024 року, за умовами якого ліміт відповідальності страховика становить 250000 грн.

ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» 28.08.2024 року сплатило позивачеві страхове відшкодування у сумі 106 386,97 грн.

Однак, судовим експертом Цаберябим В. М. на замовлення ОСОБА_1 складений висновок експерта № 079/24 від 22.07.2024 року, яким визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ауді 237 862,46 грн.

Отже, страхова компанія не в повному обсязі відшкодувала завдані ОСОБА_1 збитки, а тому вона змушена звернутись до суду.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просила стягнути ОСОБА_2 на свою користь матеріальний збиток, заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1500 грн., а також три відсотки річних 28,54 грн., та моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн.

Крім того позивач просила стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на свою користь :

- страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - 52 113,03 грн.;

- пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 5002 грн.;

- втрати від інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - 3 309,70 грн.;

- три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 555,91 грн.;

- страхове відшкодування за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 45 108,72 грн.;

- пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 419,51 грн.;

- втрати від інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 1 180,40 грн.;

- три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 344,39 грн., що разом становить 108 033,66 грн.

Також позивач просила стягнути з відповідачів оплату за проведення товарознавчої експертизи автомобіля Audi A6 Quattro, реєстраційний номер НОМЕР_1 у сумі 4 500,00 грн.; витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви - 2 794,36 грн. та 5 000,00 грн. витрати на оплату професійної правової (правничої) допомоги (а.с. 1-19, 137-142).

У додаткових поясненнях у справі, з урахуванням заперечень на заяву про уточнення позовних вимог, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» посилались на те, що страхова компанія за спірним страховим випадком здійснила належну виплату страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року. При розрахунку розміру страхового відшкодування бралися до уваги результати проведеного огляду пошкодженого транспортного засобу Audi A6 Quattro, а також Методики товарознавчої експертизи та колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №1335/5/1159 від 24.07.2009 року.

Вказували, що 09.07.2024 року представник страховика - ОСОБА_3 (СК Оберіг) провів огляд пошкодженого транспортного засобу, було складено протокол (акт огляду), такими діями страховик повністю виконав вимоги, зазначені п.п. 3.4.3 ст. 34 Закону.

15.07.2024 року позивач надала заяву та реквізити на здійснення ПАТ "НАСК "ОРАНТА" виплати на її власний рахунок. Страхове відшкодування в розмірі 106 336,97грн., було виплачено 28.08.2024р., про що зазначає позивач в заяві про проведенння доплати за незалежною експертизою.

З огляду на норми п.34.3 ст.34 Закону Украiни "Про обов`язкове страхування цивiльноправової вiдповiдальностi власникiв наземних транспортних засобiв", ОСОБА_1 не мала права залучати власного експерта для визначення розмiру шкоди.

Страхова компанія звертала увагу суду, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди - 04.07.2024 року діяло три полюси: поліс ОСЦПВВНТЗ № ЕР/217105953, укладений ТДВ "СГ" "Оберіг" , поліс страхування цивільно-правової відповідальності винного у ДТП особи ОСОБА_2 , що керував транспортним засобом а саме - поліс № 220130150, та поліс № ЕДЦ DGO -220130150, виданий ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» .

Позивач ОСОБА_1 не була обмежена у виборі страховика, тим не менш, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» взяла на себе відповідальність по виплаті відшкодування.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-3Д-СП-24-04-12402/1 та відповідно до поданої заяви 31.07.2024 року про страхове відшкодування, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» 28.08.2024 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 106 386,97 грн. (123 939,37 грн. - 16 052,40 грн. (ПДВ) 1 500,00 грн. (франшиза) на рахунок потерпілої особи.

ПАТ ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» своєчасно виплатили позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми та прострочення такої виплати не відбулось. Виплата мала бути здійснена страховиком до 31.10.2024 року, оскільки заяву подано позивачкою 31.07.2024 року, фактично виплата здійснена 28.08.2024 року. Заяву про доплату на підставі експерта ОСОБА_4 позивачкою було подано 17.10.2024 року. Прострочення виплати за договором обов`язкової відповідальності не відбулося, незгода з розміром відшкодування не є простроченням виплати.

Отже, доводи представника позивача про прострочення виконання зобов`язання є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства.

Оскільки за договором № 220130150 виплату не прострочено та ліміт не вичерпано, то почати виплату за другим полісом ЕДЦ DGO -220130150, на переконання відповідача, незаконно. Нарахування штрафних санкцій суперечить умовам договору та не ґрунтується на Законі.

З наведених підстав відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі (а.с. 96-100, 151-152).

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не надав.

Ухвалою суду від 19 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті (а.с.161).

У судовому засіданні представник позивача адвокат Садиленко О.П. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» у судове засідання не з`явився, був повідомлений належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 брав участь у судовому засіданні 24.01.2025 року та повідомив, що його цивільно-правова відповідальність застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online».

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 04 липня 2024 року о 20 годині 43 хвилин, керуючи автомобілем «Хонда», д/н НОМЕР_2 , під час руху в районі буд. № 33 по вул. Січеславська Набережна в м. Дніпрі своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, внаслідок чого відбулось зіткнення з попутним попереду автомобілем «Ауді», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 . Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.3 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року у справі № 201/9392/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі восьмисот п`ятдесяти гривень (а.с. 23).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Audi A6 Quattro, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.22).

На день вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № 220130150, строк дії якого з 03.04.2024 року по 02.04.2025 року включно, страхова сума 160000 грн., франшиза 1500 грн. (а.с.128).

Також між ОСОБА_2 і ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за програмою «ДЦВ online» серії ЕДЦ № DGO-220130150, строк дії якого з 03.04.2024 року по 02.04.2025 року включно, страхова сума 250000 грн., без франшизи. За умовами вказаного договору виплата страхового відшкодування за цим договором здійснюється лише після того, коли за одним страховим випадком буде повністю вичерпано страхову суму за полісом (а.с.127, 146-147).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 29-D/15/55 від 11.08.20244 року, складеного ФОП ОСОБА_6 на замовлення ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 123 939,37 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-3Д-СП-24-04-12402/1 та відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви про виплату страхове відшкодування від 15 липня 2024 року, НАСК «ОРАНТА» 28.08.2024 року було здійснено позивачеві виплату страхового відшкодування у розмірі 106 386,97 грн. (123 939,37 грн. - 16 052,40 грн. 1 500,00 грн. (франшиза).

Згідно висновку експерта № 079/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22 липня 2024 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М. за заявою ОСОБА_1 від 08 липня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 складає 237862,46 грн. (а.с.25-37).

Не погодившись із розміром страхової виплати, 20.10.2024 року ОСОБА_1 подала до страхової компанії звернення, на яке листом від 18.11.2024 року відповідач повідомив, що розрахунок та виплата здійснені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.66).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, страхова компанія відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

На підставі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Із змісту п. 34.4 ст. 34 Закону вбачається, що замовляти проведення дослідження з визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу дозволяється, як потерпілому так і страховику. Обов`язок страховика, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону спрямований лише на звільнення потерпілого від додаткових витрат, про що свідчить п. 34.3 ст. 34 Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Відповідно до п. 5.5 Методики під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен:

а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах;

б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання;

в) установити пробіг за одометром;

г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ;

ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Згідно із п. 8.1, 8.5 указаної Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження.

Згідно висновку експерта № 079/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 22 липня 2024 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 складає 237862,46 грн. (а.с.25-37)

Проте, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» було сплачено відшкодування за страховий випадок згідно з розрахунків, визначених на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 29-D/15/55 від 11.08.2024 року, складеного ФОП ОСОБА_6 , вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, визначена у сумі 123 939,37 грн. з ПДВ на запасні частини та матеріали.

Страховою компанією було враховано вищевказаний звіт від 11.08.2024 року та виплачено вартість матеріального збитку у розмірі 106 386,97 грн. (123 939,37 грн. - 16 052,40 грн. 1 500,00 грн. (франшиза).

Проте суд не бере до уваги розрахунки, визначені звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 29-D/15/55 від 11.08.20244 року, складеного ФОП ОСОБА_6 , оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що ОСОБА_6 особисто не оглядав транспортний засіб. Як вбачається з пояснень страхової компанії, безпосередньо огляд здійснював ОСОБА_3 (а.с.97).

Тобто викладене в звіті № 29-D/15/55 від 11.08.20244 року може бути лише припущеннями оцінювача, і представляють власне професійне судження останнього, та може мати похибки, про що сам оцінювач і зазначає в своєму звіті: «Оцінювач не несе відповідальність за достовірність представлених документів, необхідних для визначення прав власності на оцінюваний об`єкт, і не несе відповідальність за будь-які судження у фінансовій, правовій і податковій сферах, що належать Замовнику. Оцінювач не несе відповідальність за стан складових чи агрегатів, що неможливо досліджувати в ході звичайного інспектування (чи зовнішнього візуального огляду). Оцінювач припускає відсутність яких-небудь схованих факторів, що впливають на оцінку вартості досліджуваного об`єкта, стан конструкцій, вузлів і елементів. «Звіт про оцінку» містить професійну думку оцінювача щодо ймовірної (ринкової) вартості об`єкта. Проведений аналіз, міркування та висновки обмежуються лише власними припущеннями й обмежувальними умовами і представляють власне професійне судження оцінювача» (а.с.111-112).

Оцінювач ОСОБА_6 не оглядав пошкоджений транспортний засіб, а тому звіт і висновок складені з порушенням п. 1.3, 5.1, 5.5, 8.1, 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливе лише експертом (а не оцінювачем, як зроблено Страховиком), який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив (ла) експертизу (залучив(ла) експерта), крім цього зазначено, що з метою дотримання п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (п.п. 44, 45) сформовано правовий висновок про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який складено без особисто огляду автомобіля.

Аналогічна позиція викладена також, у постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 607/14918/15-ц, від 16 травня 2019 року по справі № 202/7844/16-ц та від 04 вересня 2019 року по справі № 703/4445/15-ц, щодо неможливості брати до уваги Звіт оцінювача, який особисто не оглядав транспортний засіб, а також постановах Верховного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2022 року у справі № 753/3055/18, де не взято до уваги в якості належного доказу звіт оцінювача, тієї підстави, що оцінювач не провів особистого огляду об`єкта оцінки, що могло вплинути на результати такої оцінки.

З огляду на вказане вище, страхова виплата мала здійснюватися відповідно до розрахунків, визначених висновком №079/24 від 22.07.2024 року року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М., оскільки експерт, який робив даний висновок особисто оглядав транспортний засіб, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу (а.с. 38-39), а також вбачається зі змісту вказаного висновку, де зазначено, що огляд автомобіля Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 , проведений експертом 09 ипня 2024 року в світлий час доби при природному освітленні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Крім того, у вступній частині висновку №079/24 від 22.07.2024 року зазначено, що судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та висновок підготовлено для надання до суду (а.с. 25).

Однак, згідно висновку експерта № 079/24 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22 липня 2024 року, складеного судовим експертом Цаберябим В.М. за заявою ОСОБА_1 від 08 липня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Audi A6 Quattro, д.р.н. НОМЕР_1 складає 237862,46 грн. з ПДВ (а.с.25-37).

Разом із цим, згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), у свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.

Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах у справі N 808/1120/17 від 19 листопада 2020 року, у справі N 826/7454/177 від 07 квітня 2021 року. Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі N 757/22706/15-ц (провадження N 61-4507св18) дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість (далі - ПДВ) в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.01.2025 4 які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Зважаючи на те, що позивачем не проведено ремонту автомобіля у виконавця, що є платником ПДВ, та страхове відшкодування підлягає стягненню безпосередньо на його рахунок, страховик не може бути примушений до сплати ПДВ.

Таким чином, розрахований експертом розмір матеріального збитку, з урахуванням зносу, підлягає зменшенню на розмір ПДВ, що нарахований в вартості необхідних для ремонту матеріалів та нових складників.

Таким чином, ОСОБА_1 має право вимагати від відповідачів сплати відшкодування в розмірі 205 108,72 грн. (28 451,63/1,2) + (168 070,83/1,2) + 41 340,00 = 205 108,72 грн.

Оскільки, як було зазначено вище, між ОСОБА_1 та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» укладені договори страхування, отже суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про доплату різниці страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 52 113,03 грн., а також страхового відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» у розмірі 45 108,72 грн.

В свою чергу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути матеріальний збиток у сумі 1500 грн. (фрашиза).

Отже вказані вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом ст.ст. 524, 533 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідний правовий висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Таким чином суд дійшов висновку про стягнення зі страхової компанії за період з 21.11.2024 року по 21.02.2025 року (день подання уточненої позовної заяви) пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 5002 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за вказаним договором у сумі 3 309,70 грн. та трьох відсотків річних 555,91 грн.

За договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» підлягає стягненню з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 : пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань - 419,51 грн.; втрати від інфляції - 1 180,40 грн. та три відсотки річних - 344,39 грн.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 слід стягнути 130,41 грн. втрат від інфляції та три відсотки річних у сумі 28,54 грн.

При цьому розрахунки позивача суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки вони виконані за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про облікову ставку НБУ та індекси інфляції за період прострочення і не спростовані відповідачем.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, суд зауважує наступне.

Стаття 3 Конституції Українивизначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другоїстатті 11 ЦК України).

Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другоїстатті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода у тому числі полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачу внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , завдано моральної шкоди через психоемоційні страждання, обумовлені пошкодженням належного їй транспортного засобу.

Заявлений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн. відповідає засадам розумності, пропорційності та справедливості, тож суд вважає, що вказані вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тому сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (особливо, якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ), не узгоджується із засадами розумності, добросовісності, справедливості та правової визначеності, а також не забезпечує конструкцію передбачуваності застосування процесуальних норм, отже не є такою, що відповідає принципу верховенства права.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22.

Звертаючись із позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на проведення експертизи у сумі 4500 грн.

Між тим, як вбачається з квитанції № 24033 від 22 липня 2024 року, за проведення експертизи відповідачем сплачено 4000 грн. (а.с.62).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати на проведення експертизи у сумі 3772,05 грн., а з ОСОБА_2 належить до стягнення 227,95 грн. Відтак вказана вимога підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) ; 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 06 грудня 2024 року між адвокатським об`єднанням «БІ ПОІН» та ОСОБА_1 було укладено договір №60/24 про надання правничої допомоги (а.с.68-69) та оформлено завдання №1 щодо на надання правової (правничої допомоги) від 06 грудня 2024 року (а.с.72-73), також в матеріалах справи наявна платіжна інструкція №1.82081041.1 від 12.12.2025 року про сплату професійної правничої допомоги по договору №60/24 про надання правничої допомоги на суму 5000 грн.(т.2, а.с. 74)

Отже, витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн. документально підтверджені позивачем.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5,6 ст.137 ЦПК України, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Відповідачами під час розгляду справи не висловлювалось заперечень щодо заявленої позивачем суми витрат на професійну правничу допомогу, клопотань про зменшення розміру таких витрат не заявлено.

В силу вищевказаних норм закону, з огляду на те, що суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже зі страхової компанії на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4715,07 грн., а з ОСОБА_2 284,93 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

В силу ст. 141 ЦПК України, з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2635,12 грн..

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у сумі 159,24 грн. (т.1, а.с. 81).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 209, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням пені, втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, заподіяний внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1500 грн., три відсотки річних 28,54 грн., моральну шкоду - 5000 грн.

Стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 52113,03 грн.;

-пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 5002 грн.;

- втрати від інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів -

3 309,70 грн.;

- три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 555,91 грн.;

- страхове відшкодування за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 45 108,72 грн.;

- пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 419,51 грн.;

- втрати від інфляції за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 1 180,40 грн.;

- три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту за Програмою «ДЦВ online» - 344,39 грн.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи 227,95 грн., витрати на професійну правничу допомогу 284,93 грн., судовий збір за подання позовної заяви - 159,24 грн. грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 витрати за проведення експертизи 3772,05 грн., витрати на професійну правничу допомогу - 4715,07 грн., судовий збір за подання позовної заяви - 2635,12 грн. грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Куць