Справа № 182/779/25
Провадження № 2/0182/995/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.06.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з даним позовом, посилаючись на наступні обставини.

25.01.1975 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у них народилось троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`я ОСОБА_6 разом з дітьми проживали в квартирі АДРЕСА_1 . Всі рахунки по сплаті комунальних послуг були відкриті на ім`я чоловіка позивачки. Оскільки вони вп`ятьох проживали в трикімнатній квартирі, то вирішили обміняти її на більшу за площею. Згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради №734 від 10.07.1992 року, чоловікові позивача, як основному квартиронаймачу, було надано дозвіл на обмін квартири, в якій вони проживали, на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 з ОСОБА_7 . Після обміну сім`я ОСОБА_6 вселилась в дану квартиру, а 26.12.2017 року між ОСОБА_2 , як основним квартиронаймачем, та КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради був укладений договір найму житла, погоджений 15.01.2018 року Управлінням комунального майна Нікопольської міської ради. Квартира до цього часу не була приватизована. Донька позивачки ОСОБА_8 знята з реєстраційного обліку в даній квартирі, а донька ОСОБА_9 з 2015 року в ній не проживає, але з реєстраційного обліку не знімалась. Зараз вона проживає за межами України та зв`язок з нею втрачений.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 . У зв`язку з цим вона звернулась до керівника ОСББ «Ідеал-7» з приводу прийняття рішення про надання дозволу на зміну особового рахунку на своє ім`я. Керівник ОСББ «Ідеал-7», в свою чергу, передав пакет документів до виконавчого комітету Нікопольської міської ради. Але листом №179/25 від 24.01.2025 ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на зміну договору найму, оскільки наданий нею паспорт доньки ОСОБА_10 є недійсним, так як останньою не вклеєна нова фотокартка при досягненні 45-річного віку.

З цих підстав позивачка змушена звернутись до суду та просить зобов`язати виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати дозвіл на зміну договору найму квартири АДРЕСА_2 визнавши її головним квартиронаймачем даної квартири.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.16-17).

Сторони належним чином були повідомлені про розгляд справи в суді, шляхом направлення на їх адреси копії ухвали про відкриття провадження, а відповідачу - копії позовної заяви з додатками.

11.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Волошенюк М.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника виконкому, рішення просить прийняти відповідно до норм чинного законодавства (а.с.24-25).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 25.01.1975 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.6). У подружжя народилось троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради №374 від 10.07.1992 року, виконкомом Нікопольської міської ради надано дозвіл громадянину ОСОБА_7 , що проживає в АДРЕСА_3 , в чотирьохкімнатній квартирі житловою площею 44,5 кв.м., здійснити обмін з громадянином ОСОБА_2 , який має трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,17 кв.м. (а.с.9).

З 1992 року родина ОСОБА_6 вселилась в кв. АДРЕСА_2 та проживає до теперішнього часу.

26.12.2017 року між ОСОБА_2 та КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікополсьької міської ради був укладений договір найму житла (а.с.10). Як зазначено в п.1.1 даного Договору, Наймодавець надає Наймачу (основному квартиронаймачу) та членам його сім`ї, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у користування зазначену вище квартиру.

Згідно довідки №185 від 13.01.2025 року, наданої Відділом реєстрації та обліку громадян НМР, в даній квартирі зареєстровано 4 особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_7 головний квартиронаймач ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до частин 1,2 статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою,організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Як передбачено ст.64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Згідно із ст.65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.ч.1,2 статті 64 ЖК Української РСР ). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 статті 65 ЖК Української РСР ).

Водночас під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між згаданими особами, наймачем і членами сім`ї, які проживають з ним, певного порядку користування жилим приміщенням, й інші обставини, які мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 09 березня 2021 року у справі № 565/1499/19, від 16 січня 2023 року у справі № 523/1756/20.

Так, судом встановлено, що позивачка є дружиною ОСОБА_2 , тобто дружиною головного квартиронаймача спірної квартири. Позивачка разом з чоловіком та дітьми зареєстрована в квартирі з 1992 року та постійно мешкає в ній.

Отже, враховуючи викладені норми права, у позивачки нарівні з наймачем виникли права та обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст.106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору.

У відповідності до ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Зважаючи на те, що житлове приміщення по АДРЕСА_3 не приватизоване і знаходиться в комунальній власності територіальної громади, то управління житловим фондом відповідно здійснюється Нікопольською міською радою через свої виконавчі органи. Надання дозволу на зміну умов Договору найму здійснюється шляхом прийняття виконавчим комітетом відповідного рішення.

Судом встановлено, що після смерті чоловіка позивачка звернулась до керівника ОСББ «Ідеал-7» з приводу прийняття рішення про надання дозволу на зміну особового рахунку на своє ім`я. Керівник ОСББ «Ідеал-7», в свою чергу, передав пакет документів до виконавчого комітету Нікопольської міської ради.

Листом №179/25 від 24.01.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на зміну договору найму, оскільки наданий нею паспорт доньки ОСОБА_10 є недійсним, так як останньою не вклеєна нова фотокартка при досягненні 45-річного віку (а.с.5).

У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №686/15695/15-ц зроблено висновок що відсутність вмотивованої відмови виконавчого органу місцевого самоврядування, в контексті положень статті 106 ЖК Української PCP не позбавляє права особи звернутися за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права до суду, та не є підставою для залишення позову без задоволення.

Судом встановлено, що позивачка вселилась в спірну квартиру на законних підставах, зареєстрована там з 1992 року та протягом тривалого часу продовжує в ній жити, сплачувати комунальні послуги, а також зазначена в договорі найму від 26.12.2017 року, як член сім`ї головного квартиронаймача. При цьому, судом приймається до уваги той факт, що з часу смерті ОСОБА_2 , та по даний час, жодним власником будинку або балансоутримувачем не пред`являлось до позивачки претензій щодо незаконності зайняття нею спірної квартири, інші члени сім`ї наймача даної квартири не мали заперечень проти визнання ОСОБА_1 головним наймачем.

Таким чином, єдиною підставою відмови у визнанні позивачки наймачем спірної квартири є недійсність паспорту ОСОБА_14 , оскільки останньою не вклеєно фотокартку при досягненні нею 45-річного віку.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що даний факт не може позбавити позивачку права на визнання її головним наймачем займаної квартири, а заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Суд зазначає, що факт визнання ОСОБА_1 наймачем спірної комунальної квартири вже є підставою для зміни договору найму, а тому позовна вимога щодо зобов`язання виконавчого комітету Нікопольської міської ради надати дозвіл на зміну договору найму не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, позивачка не наполягала на стягненні з відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 178, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 29 ЦК України ст.ст. 58,61, 63, 104, 106 ЖК Української РСР , суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 .

В іншому відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева