Справа № 646/4606/25
№ провадження 2/646/2892/2025
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.06.25 м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Барабанової В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

19.05.2025 до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді від 23.05.2025 позовну заяву залишено без руху, Позивачу надано 10-денний строк з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала судді від 23.05.2025 обґрунтована наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Отже, відповідно до положень ч. 1ст. 27 ЦПК України позов про розірвання шлюбу на загальних підставах може подаватись за місцем проживання відповідача. У випадку, якщо на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Також за зареєстрованим місцем проживання позивача позов про розірвання шлюбу може пред`являтись за домовленістю між подружжям.

Згідно позовної заяви, подружжя дітей не має, місце проживання позивача ОСОБА_1 зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , адреса проживання відповідачки ОСОБА_2 аналогічна АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно відповіді з ЄДДР від 20.05.2025 за №1391984 місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити не можливо. Відповідно до інформації з реєстру Територіальної громади міста Харкова, відомості щодо реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні. У зв`язку з чим, відсутня можливість встановити підстави звернення позивача до Основ`янського районного суду міста Харкова за територіальною підсудністю.

Позивач засобом поштового зв`язку 03.06.2025 направив заяву про виправлення недоліків, яка надійшла до суду 16.06.2025.

Розглянувши дану заяву, суд встановив, що недоліки позовної заяви не усунуті. Проте, як слідує із поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви, позивач зазначає, що зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відповідача позивачу невідоме, ним було обґрунтовано право звернення до суду саме за останнім відомим місцем проживання відповідача, а також те, що суд обмежився формальним застосуванням загального правила про підсудність, наполягав на відкритті провадження у справі.

Аналізуючи подану на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху заяву, суддя зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 23.05.2025 позивачу було визначено спосіб усунення недоліків позовної заяви та надано строк для усунення недоліків.

Варто зауважити, що ЦПК України саме на позивача покладає обов`язок оформлення позовної заяви відповідно до вимог, які визначені його положеннями, а саме: статтями 175, 177 ЦПК України.

Суддя, отримавши матеріали позовної заяви, перевіряє її відповідність указаним вимогам, і у разі встановлення недоліків позовної заяви, вказує про це в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, надаючи позивачеві строк на їхнє усунення.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку її подання.

У кожному випадку суддя має оцінити, чи є виявлені ним недоліки суттєвими і чи за їхньої наявності може бути вирішена справа з дотриманням всебічного, повного і неупередженого її розгляду.

Суддя вважає недоліки позовної заяви суттєвими і за їхньої наявності справа не може бути вирішена з дотриманням всебічного, повного і неупередженого її розгляду.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 07.02.2024 у справі №295/434/22, формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Суд бере до уваги позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.10.2024 у справі № 753/939/24, де зазначено, що згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Водночас, зазначені в ухвалі суду від 23.05.2025 недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, адже практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивачем вимог ухвали суду не виконано, адже указаних відомостей так і не було зазначено, недолік залишився неусунутим, що є підставою для повернення позовної заяви з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 6 ст.185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З врахуванням наведеного, а також того, що зазначені в ухвалі недоліки позивачем не усунуті, відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу вважати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання в 15-денний строк, з дня винесення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В. Барабанова