У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Морозова В.В.

за участі: секретаря судового засідання Швидкої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Романа Павловича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Начальник Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенко Р.П. звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з поданням про привід боржника ОСОБА_1 , в якому зазначив, що на виконанні Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 28285438 з примусового виконання виконавчого листа № 2-257/2011, виданого 16 серпня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Виконавцем 13 травня 2025 року на адресу боржника надіслано виклик (вимогу), щодо явки до виконавця для подання пояснень, щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклик не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. А також боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Таким чином, державний виконавець просить суд:

- вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за умисне невиконання виконавчого провадження АСВП № 28285438, за наступним виконавчим документом:

- виконавчий лист Олевського районного суду Житомирської області № 2-257/2011 від 16.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду подання, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду подання, до суду не зверталися.

Водночас, 12 червня 2025 року від представника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нечипоренка Ю.І. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про слухання справи у відсутності представника відділу ДВС за наявними в матеріалах справи документами.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали подання, прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника, відповідно до ст. 438 ЦПК України, доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Закон України «Про виконавче провадження» вказує про право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника. Таке подання державного виконавця погоджується з начальником відділу державної виконавчої служби, в якому зазначаються прізвище, ім`я та по батькові боржника, його місце проживання або/та роботи, місцезнаходження органу державної виконавчої служби і час, на який необхідно здійснити привід боржника.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Так, звертаючись з поданням про примусовий привід боржника, державним виконавцем до матеріалів подання не додано доказів про те, що боржник ОСОБА_1 обізнаний про відкриття виконавчого провадження та здійснення державним виконавцем відносно нього заходів примусового виконання рішення. Не долучено доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, доказів на підтвердження вручення боржнику вимоги державного виконавця чи повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та доказів його ухилення від явки.

Водночас, у поданні державним виконавцем не зазначено дату та час, на які необхідно здійснити примусовий привід боржника, не вказано для яких саме виконавчих дій чи інших заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», необхідна присутність боржника.

Окрім того, як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1475076 від 13 червня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем не було надано суду доказів щодо фактичного проживання (перебування) боржника на території Черкаського району Черкаської області, що позбавляє органи Національної поліції виконати такий захід як привід.

Оцінивши обставини справи та наявні докази, суд, вважає, що підстави для застосування до боржника примусового приводу відсутні, оскільки державним виконавцем не надано суду відомостей про фактичне місцезнаходження боржника, а також достатніх і достовірних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження, що він дійсно отримував виклики державного виконавця, однак свідомо, навмисно, без поважних причин не прибув до державного виконавця, що свідчило б про його пряме ухилення від явки до державного виконавця та навмисне невиконання судового рішення.

За таких обставин, за недоведеності факту скерування постанови про відкриття виконавчого провадження та виклику, суд приходить до висновку про формальний характер обґрунтування подання та відсутність правових підстав для тимчасового втручання у гарантоване боржнику ст. 33 Конституції України право вільного пересування та застосування до останнього заходу процесуального примусу у вигляді примусового приводу.

При цьому, суд зазначає, що сам факт перебування особи у статусі боржника жодним чином не скасовує закріплені та гарантовані на конституційному рівні права та свободи вказаної особи, а застосування обмежувальних процедур, як примусовий привід, розшук тощо повинні мати відповідну матеріальну підставу, доведену належними та допустимими доказами.

За таких підстав, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 передчасним, а відтак необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.438 ЦПК України, ст.18Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання начальника Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Романенка Романа Павловича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Морозов