Провадження № 2/641/711/2025 Справа № 641/6916/24
19 червня 2025 року м. Харків
Слобідський районний суд міста Харкова у складі
головуючого судді- Щепелевої Г.М.,
за участю секретаря судового засідання Рікунової Є.Е.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 641/6916/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності,
03.10.2024 позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошової компенсації від вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Honda Accord у розмірі 216 640 гривень 00 копійок.
Також позивачем разом з першою заявою по суті в порядку ч.1 ст. 134 ЦПК України подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000 грн., які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
11 листопада 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації замість 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки Honda Accord у розмірі 218 375 грн. В обґрунтування позову послалася на те, що їй не відомо де зараз перебуває автомобіль Honda Accord, 2008 року випуску, який 23.01.2016 був зареєстрований за ОСОБА_2 , на його відчуження вона письмової згоди не надавала. Позивач просить стягнути з відповідача компенсацію вартості 1/2 частини спірного автомобіля, тобто 436 750 грн..
03 грудня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності. Зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Постановлено про перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання.
27 січня 2025 року ухвалою суду прийняті заяви представника позивача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом про зміну предмета позову та визначено розглядати цивільну справу з урахуванням заяв про зміну предмету позову від 14.11.2024 та 15.11.2024.
03 червня 2025 року ухвалено рішення, яким первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності задоволено повністю. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності задоволено повністю. В порядку ч. 12 ст. 265 ЦПК України проведено зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за первісним та зустрічним позовами. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку у праві спільної сумісної власності в сумі 1 735 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 17 грн. 35 коп.
В судовому засіданні під час судових дебатів представником позивача ОСОБА_3 заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та повідомила, що докази на їх підтвердження будуть надані протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду.
06 червня 2025 року представником позивача ОСОБА_3 до суду подано клопотання про долучення доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 34 000 грн.
17 червня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 до суду подано клопотання про зменшення розміру понесених витрат на правову допомогу з 34 000 грн. до 2000 грн. Послалася на те, що розмір витрат на правничу допомогу, вказаний представником позивача є завищеним та необґрунтованим, оскільки не надано документального підтвердження та розрахунку цих витрат. Також не надано детального опису наданих робіт (послуг), і тому відповідач ОСОБА_1 не вбачає підстав для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 34 000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з?явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.
Відповідач в судовому засіданні підтримала клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу з підстав викладених у ньому.
Суд, вивчавши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У пункті 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; (4) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу чи розподіл витрат судом. Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22).
При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (стаття 246 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2024 року у справі № 372/5151/23 зазначено, що "заявою про розподіл витрат на правову допомогу в розумінні частини восьмої статті 141 та частини першої статті 246 ЦПК України є усне чи письмове клопотання сторони до закінчення судових дебатів у справі про розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу з доказами на їх підтвердження або із заявою про намір подати докази на підтвердження цих витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що адвокат Яровенко О.Ю. надавала позивачу професійну правничу допомогу у даній справі в Слобідському районному суді міста Харкова на підставі договору про надання правничої допомоги від 11 січня 2023 року, додаткової угоди №1 до нього та ордеру №1247152.
Відповідно до пункту 2.1 додаткової угоди №1 до договору розмір вартості послуг склав 34 000 грн.
На підтвердження сплати витрат на правничу допомогу надані платіжні інструкції №@2PL865848 від 25.092024, №@2PL764621від 04.05.2024.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Відповідач скористалася своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з посиланням на надмірний тягар для неї, і що на її думку суперечить принципу розподілу таких витрат.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову, а тому враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката та конкретні обставини справи, зокрема ціну позову, кількість та тривалість судових засідань, час витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях і заявлених ним клопотань, складність справи та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про зменшення витрат, суд з огляду на розумну необхідність судових витрат, обмежує їх розмір з 34 000,00 гривень до 5000,00 гривень.
Таким чином, суд дійшов до висновку про часткове стягнення правничої допомоги з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що резолютивну частину рішення у вказаній цивільній справі слід доповнити та вирішити питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката.
На підставі викладеного, керуючись ст. 246, п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, -
Ухвалити додаткове рішення по справі № 641/6916/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п?ять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Сторони по справі :
Позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .
Суддя Г.М.Щепелева