Справа № 127/8543/25
Провадження № 2/127/1552/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Вінницяоблпаливо» про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 у період із 20.02.1990 року і по 18.06.2002 року перебував у трудових відносинах із Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Вінницяоблпаливо» на посаді водія автомобілів різних марок. 18.06.2002 року Позивач був звільнений із займаної посади за угодою сторін в порядку ст. 36 КЗпП України. Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/015155657 від 20.12.2024, адресою зареєстрованого місця проживання Позивача є квартира АДРЕСА_1 , починаючи із 31.10.1995. Згідно листа Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» КП «ВБТІ» від 23.12.2024 за № 11195, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 66423, квартира АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 року зареєстрована за Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» в цілому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конюк В.О., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 11.04.1995 зар.№ 2208. Станом на 19.12.2024 року (дата технічної інвентаризації) загальна площа квартири становить 35,4 кв.м., в тому числі житлова - 17,0 кв.м. Загальна площа квартири змінилася у зв`язку із переплануванням, згідно «Переліку робіт на об`єктах нерухомості, виконання яких не належить до самочинного будівництва», затвердженого рішенням Вінницької міської ради № 405 від 14.02.2019 та включенням площі заскленого балкону до загальної площі квартири у відповідності до п. 88 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488 (Копія листа Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» КП «ВБТІ» від 23.12.2024 за№ 11195). Технічна характеристика спірного житлового приміщення підтверджується також технічним паспортом за реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6336-6650-8790-2896, виготовленим на замовлення Позивача 19.12.2024 року Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації». Згідно інформаційної довідки № 406189873 від 02.12.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо квартири АДРЕСА_1 , з вказаними параметрами відсутні. Згідно довідки Форми № 3, виданої Вінницьким ОВК «Будматеріали», Позивач зареєстрований у м. Вінниці, починаючи із 1988 року за адресою: АДРЕСА_2 , де займав ліжко-місце. Його сім`я складалася із трьох осіб: Позивач, його дружина - ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , у яких реєстрація за вказаною адресою була відсутня. 16.04.1991 року під час роботи у Вінницькому орендному підприємстві «Облпаливо», Позивач подав заяву про зарахування його на квартирний облік. 14.05.1991 року Комісією профспілкового комітету Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» був складений Акт обстеження житлових умов Позивача. 15.05.1991 року, згідно рішення спільного засідання адміністрації Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» і профспілкового комітету, Позивача було зараховано на квартирний облік в загальну чергу під номером 9, як особу, яка проживає у гуртожитку та як таку, що потребує поліпшення житлових умов у відповідності до діючого на той час з законодавства. Дружина Позивача зарахуванню на квартирний облік не підлягала через відсутність у неї на той час реєстрації в м. Вінниці. Згідно Договору-доручення від 21.11.1994 року, укладеного між Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» з одного боку та Вінницьким Агентством нерухомості, з іншого боку, останнє зобов`язувалося надати послуги з покупки квартири. Згідно заяви Позивача від 03.04.1995 року, поданої на ім`я директора Вінницького орендного підприємства «Облпаливо», Позивач надав свою згоду на отримання однокімнатної квартири, яку готовий був оплачувати самостійно. Згідно рішення Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 03.04.1995 року, з метою поліпшення житлових умов працівників підприємства «Облпаливо» дирекції підприємства було доручено виділити 1,100 млрд. крб. для купівлі однокімнатної квартири, яку вважати власністю підприємства «Облпаливо» до повного погашення її вартості підприємству. Куплену квартиру виділено водію автомобіля ОСОБА_1 , з яким укласти договір про довгостроковий цільовий безпроцентний кредит шляхом купівлі однокімнатної квартири вартістю 1,100 млрд крб., яким передбачити строки і розміри щомісячного його погашення (Копія протоколу № 7 засідання Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 03.04.1995). Відповідно до Договору від 11.04.1995 року, укладеного між ОСОБА_4 , з одного боку та Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо», в особі його представника, - з другого боку, ОСОБА_4 продала, а Вінницьке орендне підприємство «Облпаливо» купило однокімнатну квартиру під номером другим, яка складає 3/500 частини залізобетонного жилого будинку, житловою площею 3277,5 кв.м, 1986 року забудови, яка знаходиться в АДРЕСА_3 в будинку під номером сімнадцятим, означеним на плані літерою «А». Ця квартира належить продавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів 26 серпня 1993 року за № 582, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 18.11.1993 року за № 1614/10902. В постійне користування Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» відходять коридор 2-1, кімната 2-2, житловою площею 17,0 кв.м., санвузол 2-4, кладові 2-5, 2-6. Загальна площа квартири 35,0 кв. м. Згідно Договору про надання цільового довгострокового безпроцентного кредиту від 17.04.1995 року, укладеного між Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» з одного боку та ОСОБА_1 - з другого боку, з метою забезпечення житлом ОСОБА_1 , підприємство «Облпаливо» видало йому довгостроковий цільовий безпроцентний кредит шляхом купівлі-продажу однокімнатної квартири вартістю 1 млрд 100 млн. крб. Згідно умов вказаного Договору, перший внесок за квартиру складав 20 млн. крб. Вартість даної квартири відшкодовувалася рівними долями з відрахуванням із заробітної плати ОСОБА_1 у касу підприємства по 80% заробітної плати щомісячно до повного погашення вартості квартири, яка залишалася у власності підприємства «Облпаливо» до повного погашення її вартості її отримувачем - ОСОБА_1 (копія Договору про надання цільового довгострокового безпроцентного кредиту від 17.04.1995). Відповідно до рішення Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 30.12.1996 року, з урахуванням сумлінного відношення до роботи водія ОСОБА_1 та його дружини, яка працює прибиральницею в управлінні підприємства «Облпаливо», важкого їх матеріального становища через щомісячну виплату вартості квартири, Рада орендарів вирішила на підставі ст. 8.7. Статуту орендарів підприємства «Облпаливо» службову квартиру в АДРЕСА_4 рахувати власністю члена орендної організації ОСОБА_1 . Цим же рішенням головному бухгалтеру було доручено списати з балансу підприємства вартість службової квартири в АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_1 , як передану безоплатно (копія Виписки з протоколу № 28 засідання Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 30.12.1996). Позивач у зазначеній квартирі Позивач проживає, починаючи із 31 жовтня 1995 року і по сьогоднішній день. Вказана інформація підтверджується також копією особового рахунку № НОМЕР_1 , виданої на ім`я Позивача Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Житло-Гарант» від 18.12.2024 за № 1952. За інформацією Міського комунального підприємства «Управляюча Компанія «Житло-Гарант» від 20.01.2025 за № 62, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власником якого є Позивач, борг з управління багатоквартирного будинку відсутній. За умовами укладеного Договору про надання цільового довгострокового безпроцентного кредиту від 17.04.1995, укладеного між Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» та Позивачем, останній мав виплатити повністю вартість квартири, яка, однак, мала залишатися у власності підприємства до повного погашення її вартості з боку Позивача. Натомість, у грудні 1996 року відповідним рішенням компетентного органу підприємства від повного погашення вартості квартири Позивача було звільнено та з балансу підприємства її вартість підлягала списанню, як такої, що передана Позивачу безоплатно. Тобто, фактично Вінницьке орендне підприємство «Облпаливо» відмовилося від права власності на спірну квартиру на користь Позивача, однак кінцевих дій для завершення оформлення права власності на користь Позивача на той момент не вчинило. Натомість, Позивач про цю обставину повідомлений не був, однак, вважаючи себе добросовісним набувачем спірної квартири, він безперервно і відкрито користується житлом і до сьогодні, утримуючи майно в належному стані. Просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м., житлова площа - 17,0 кв.м.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

15.05.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період із 20.02.1990 року і по 18.06.2002 року перебував у трудових відносинах із Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Вінницяоблпаливо» на посаді водія автомобілів різних марок.

18.06.2002 року Позивач був звільнений із займаної посади за угодою сторін в порядку ст. 36 КЗпП України.

Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади № 2024/015155657 від 20.12.2024, адресою зареєстрованого місця проживання Позивача є квартира АДРЕСА_1 , починаючи із 31.10.1995.

Згідно листа Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» КП «ВБТІ» від 23.12.2024 за № 11195, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 66423, квартира АДРЕСА_1 станом на 29.12.2012 року зареєстрована за Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» в цілому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Конюк В.О., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 11.04.1995 зар.№ 2208.

Станом на 19.12.2024 року (дата технічної інвентаризації) загальна площа квартири становить 35,4 кв.м., в тому числі житлова - 17,0 кв.м.

Згідно листа Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» КП «ВБТІ» від 23.12.2024 за№ 11195 загальна площа квартири змінилася у зв`язку із переплануванням, згідно «Переліку робіт на об`єктах нерухомості, виконання яких не належить до самочинного будівництва», затвердженого рішенням Вінницької міської ради № 405 від 14.02.2019 та включенням площі заскленого балкону до загальної площі квартири у відповідності до п. 88 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488.

Технічна характеристика спірного житлового приміщення підтверджується також технічним паспортом за реєстраційним номером у Реєстрі будівельної діяльності: ТІ01:6336-6650-8790-2896, виготовленим на замовлення Позивача 19.12.2024 року Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації».

Згідно інформаційної довідки № 406189873 від 02.12.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо квартири АДРЕСА_1 , з вказаними параметрами відсутні.

Згідно довідки Форми № 3, виданої Вінницьким ОВК «Будматеріали», Позивач зареєстрований у м. Вінниці, починаючи із 1988 року за адресою: АДРЕСА_2 , де займав ліжко-місце. Його сім`я складалася із трьох осіб: Позивач, його дружина - ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , у яких реєстрація за вказаною адресою була відсутня.

16.04.1991 року під час роботи у Вінницькому орендному підприємстві «Облпаливо», Позивач подав заяву про зарахування його на квартирний облік.

14.05.1991 року Комісією профспілкового комітету Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» був складений Акт обстеження житлових умов Позивача.

15.05.1991 року, згідно рішення спільного засідання адміністрації Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» і профспілкового комітету, Позивача було зараховано на квартирний облік в загальну чергу під номером 9, як особу, яка проживає у гуртожитку та як таку, що потребує поліпшення житлових умов у відповідності до діючого на той час з законодавства. Дружина Позивача зарахуванню на квартирний облік не підлягала через відсутність у неї на той час реєстрації в м. Вінниці.

Згідно Договору-доручення від 21.11.1994 року, укладеного між Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» з одного боку та Вінницьким Агентством нерухомості, з іншого боку, останнє зобов`язувалося надати послуги з покупки квартири.

Згідно заяви Позивача від 03.04.1995 року, поданої на ім`я директора Вінницького орендного підприємства «Облпаливо», Позивач надав свою згоду на отримання однокімнатної квартири, яку готовий був оплачувати самостійно.

Згідно рішення Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 03.04.1995 року, з метою поліпшення житлових умов працівників підприємства «Облпаливо» дирекції підприємства було доручено виділити 1,100 млрд. крб. для купівлі однокімнатної квартири, яку вважати власністю підприємства «Облпаливо» до повного погашення її вартості підприємству. Куплену квартиру виділено водію автомобіля ОСОБА_1 , з яким укласти договір про довгостроковий цільовий безпроцентний кредит шляхом купівлі однокімнатної квартири вартістю 1,100 млрд крб., яким передбачити строки і розміри щомісячного його погашення (протокол № 7 засідання Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 03.04.1995).

Відповідно до Договору від 11.04.1995 року, укладеного між ОСОБА_4 , з одного боку та Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо», в особі його представника, - з другого боку, ОСОБА_4 продала, а Вінницьке орендне підприємство «Облпаливо» купило однокімнатну квартиру під номером другим, яка складає 3/500 частини залізобетонного жилого будинку, житловою площею 3277,5 кв.м, 1986 року забудови, яка знаходиться в АДРЕСА_3 в будинку під номером сімнадцятим, означеним на плані літерою «А». Ця квартира належить продавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів 26 серпня 1993 року за № 582, зареєстрованого в Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 18.11.1993 року за № 1614/10902. В постійне користування Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» відходять коридор 2-1, кімната 2-2, житловою площею 17,0 кв.м., санвузол 2-4, кладові 2-5, 2-6. Загальна площа квартири 35,0 кв. м.

Згідно Договору про надання цільового довгострокового безпроцентного кредиту від 17.04.1995 року, укладеного між Вінницьким орендним підприємством «Облпаливо» з одного боку та ОСОБА_1 - з другого боку, з метою забезпечення житлом ОСОБА_1 , підприємство «Облпаливо» видало йому довгостроковий цільовий безпроцентний кредит шляхом купівлі-продажу однокімнатної квартири вартістю 1 млрд 100 млн. крб.

Згідно умов вказаного Договору, перший внесок за квартиру складав 20 млн. крб. Вартість даної квартири відшкодовувалася рівними долями з відрахуванням із заробітної плати ОСОБА_1 у касу підприємства по 80% заробітної плати щомісячно до повного погашення вартості квартири, яка залишалася у власності підприємства «Облпаливо» до повного погашення її вартості її отримувачем - ОСОБА_1 (копія Договору про надання цільового довгострокового безпроцентного кредиту від 17.04.1995).

Відповідно до рішення Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 30.12.1996 року, з урахуванням сумлінного відношення до роботи водія ОСОБА_1 та його дружини, яка працює прибиральницею в управлінні підприємства «Облпаливо», важкого їх матеріального становища через щомісячну виплату вартості квартири, Рада орендарів вирішила на підставі ст. 8.7. Статуту орендарів підприємства «Облпаливо» службову квартиру в АДРЕСА_4 рахувати власністю члена орендної організації ОСОБА_1 . Цим же рішенням головному бухгалтеру було доручено списати з балансу підприємства вартість службової квартири в АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_1 , як передану безоплатно (копія Виписки з протоколу № 28 засідання Ради орендарів Вінницького орендного підприємства «Облпаливо» від 30.12.1996).

Позивач у зазначеній квартирі Позивач проживає, починаючи із 31 жовтня 1995 року і по сьогоднішній день. Вказана інформація підтверджується також копією особового рахунку № НОМЕР_1 , виданої на ім`я Позивача Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Житло-Гарант» від 18.12.2024 за № 1952. За інформацією Міського комунального підприємства «Управляюча Компанія «Житло-Гарант» від 20.01.2025 за № 62, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власником якого є Позивач, борг з управління багатоквартирного будинку відсутній.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Разом з тим, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права, а тому й позивач і заявляє про давність володіння вищевказаним майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що постійно проживає у спірній квартирі із 31.10.1995року, де і зареєстрований, тобто продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж десяти років.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільною кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2000 року. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Згідно Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року виникнення права власності, як набувальна давність, виникає при вирішенні юридичної долі так званого задавненого майна, власник якого пропустив позовну давність і не може повернути собі майно назад.

Потреба у набувальній давності виникає, і у випадку придбання майна на законних підставах, коли власник втрачає необхідні докази свого статусу і проволодівши достатній час таким майном, не може довести своїх прав.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто, на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2017 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

У відповідності до п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено п.14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Враховуючи, викладене та те, що ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервне володіє нерухомим майном з жовтня 1995 року, те, що він утримує квартиру в належному стані, а також те, що відповідачем не надано належних доказів на спростування зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

За клопотанням представника позивача судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м., житлова площа 17,0кв.м.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.06.2025 року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

ПАТ «Вінницяоблпаливо», м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 122, .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 .

Суддя: