ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2025 року

м. Харків

справа № 638/9444/24

провадження № 22-ц/818/2459/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення вартості споживчої теплової енергії за індивідуальним договором, за апеляційною скаргою Зольнікової Віти Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року, постановлене суддею Щепіїіною В.В.,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районногосуду м. Харкова з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 30.09.2023 в розмірі 57 081 грн. 98 коп., плати за абонентське обслуговування в розмірі 225 грн 68 коп., плати за внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1 117 грн 80 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачу з 30.06.2021 року належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ «А-4» загальною площею 97,5 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1 , з централізованою системою теплопостачання. Вказані приміщення використовується з метою ведення господарської діяльності. Відповідач користується тепловою енергією, яку подає у приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку - КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.12.2021 р. по 30.09.2023 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 57 018 грн 98 коп. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися рахунки фактури про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені. 13.01.2022 року представником виконавця складено акт обстеження системи теплопостачання, відповідно до якого встановлено що приміщення знаходиться в тепловому контурі житлового будинку, так як є вбудованим в житловий будинок. Розрахунок спожитої теплової енергії проводиться відповідно до теплового навантаження та діючих тарифів. 25.05.2023 року відповідачу направлено досудове повідомлення з повідомленням про заборгованість за використану теплову енергію та пропозицію оплати такої. Відповідно до п. 14 Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198, споживач теплової енергії зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Такий обов`язок передбачений ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання». Згідно ст. ст. 525, 526, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Заборгованість по абонентській платі за фндивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії склає 225,68 грн. Також позивач з 01.07.2022 виконав нарахування плати за послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання та внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води. Заборгованість з обслуговування внутрішньобединкових систем складає 1117,80 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань позивач вимушений звернутись до суду для стягнення суми боргу в примусовому порядку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості споживчої теплової енергії за індивідуальним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження опалювального приміщння: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 , в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , адреса: вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037) вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 30.09.2023 в розмірі 57 081 (п`ятдесят сім тисяч вісімдесят одна) грн 98 коп, плату за абонентське обслуговування в розмірі 225 (двісті двадцять п`ять) грн 68 коп., плату за внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1 117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн 80 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження опалювального приміщння: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (р/р НОМЕР_2 , в ФХОУ АТ «Ощадбанк», МФО 351823, , адреса: вул. Мефодіївська, буд. 11, м. Харків, 61037) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що позивачем не доведено того факту, що відповідач користується нежитловими приміщеннями цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-11, 113-1, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 , що за технічними характеристиками вони обладнані і теплова енергія в них постачається. Підставою нарахування є тільки те, що нежитлові приміщення, які належать відповідачу, вбудовані у житловий будинок і підключення/відключення постачання теплової енергії в опалювальний період здійснюється за заявою балансоутримувача жилого будинку. Отже позивач повинен був довести саме споживання відповідачем комунальних послуг. Звертає увагу, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 638/5147/22 за позовом Керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради про витребування нежитлових приміщень цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-11, 113-1, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування державної реєстрації права власності, в якому відповідачем є ОСОБА_1 дана справа ще не розглянута судом. Також слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.02.2021 ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. З ст. 190, ч. З ст. 365-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 5 серпня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000042 від 09.02.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч.З ст. 365-2 КК України, яка залишена без змін після апеляційного перегляду, було задоволено клопотання слідчого, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-11, 113-1, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 , які на теперішній час на праві приватної власності належать ОСОБА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном. На разі Красноградським районним судом Харківської області розглядається вказане кримінальне провадження, заходи забезпечення кримінального провадження не скасовані. Отже відповідач обмежений у здійсненні права власності, а саме у праві користування спірними нежитловими приміщеннями. Тож з 05.08.2022 відповідач не використовує свою власність та не споживає комунальні послуги, про що відповідач неодноразово заявляв позивачу. Звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року №206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану заборонено стягувати заборгованість за житлово-комунальні послуги, що утворилась після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, де знаходиться житлове або нежитлове приміщення, будинок. Вважає, що рішення суду першої інстанції не обґрунтоване та ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права та підлягає скасуванню, так як повинно було розглянути позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» щодо стягнення заборгованості з урахуванням строків позовної давності, і відповідачем би було подано відповідну заяву про застосування строків позовної давності на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним відмовити у її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості та наявності підстав для стягнення з відповідача на користь КП «ХТМ» вартості спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 30.09.2023 в розмірі 57 081 (п`ятдесят сім тисяч вісімдесят одна) грн 98 коп, плати за абонентське обслуговування в розмірі 225 (двісті двадцять п`ять) грн 68 коп., плати за внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1 117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн 80 коп. Разом з тим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 80,00 грн в рахунок відшкодування інших судових витрат, оскільки витрати на отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно, не пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, як того вимагає п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ «А-4» загальною площею 97,5 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу від 30.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окргугу Жовнір В. В.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ «А-4».

Отже, відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення загальною площею 97,5 кв м., що розташовані у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач.

Вказана обставина підтверджується копіями актів від 24.10.2022, від 06.04.2023, від 20.10.2021 на підключення/відключення споживача за заявою балансоутримувача жилого будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , які надані позивачем разом з позовною заявою.

Відповідно до акту обстеження системи теплопостачання від 13.01.2022 року приміщення знаходиться в тепловому контурі житлового будинку, так як є вбудованим в житловий будинок. Розрахунок спожитої теплової енергії проводиться відповідно до теплового навантаження та діючих тарифів.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

На підставі ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 (зі змінами) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ №1182 від 11 грудня 2019 (зі змінами) на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» було розміщено 31 жовтня 2021 року індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії . Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності 01 грудня 2021 року.

Таким чином, по об`єкту нерухомості нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-ІІ, 113-І, 113-5-:-113-8 в літ «А-4» загальною площею 97,5 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1 було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, постановою Кабінету Міністрів від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022) затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01 жовтня 2021 року (а.с. 9).

Відповідно до пункту 5 Договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Згідно пункту 34 Договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (п.п. 3 п. 41 Договору).

Згідно п. 38 Договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) вимагати сплати грошей за надані послуги.

Окрім того, на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2006 № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

У період з березня 2007 року по червень 2022 року КП «Харківські теплові мережі» здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс».

З 01 липня 2022 року набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет (www.hts.kharkov.ua) 01 червня 2022 року (далі - Публічні договори).

Cтаттею 1 Закону України «Про Житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до абз. 2,3 п. 32 Індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період за період з 01.12.2021 по 30.09.2023 в розмірі 57 081 (п`ятдесят сім тисяч вісімдесят одна) грн 98 коп, плати за абонентське обслуговування в розмірі 225 (двісті двадцять п`ять) грн 68 коп., плати за внутрішньобудинкове обслуговування в розмірі 1 117 (одна тисяча сто сімнадцять) грн 80 коп.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність договірних відносин між споживачем та надавачем послуг та про доведеність наявність заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач обмежений у здійсненні права власності, а саме у праві користування спірними нежитловими приміщеннями, оскільки ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 5 серпня 2022 року було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення цокольного поверху № 90а-8-:-90а-10, 90а-12, 113-11, 113-1, 113-5-:-113-8 загальною площею 97,5 кв.м в будинку за літ. «А-4» за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном, висновків суду не спростовують.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо доводів апеляційної скарги про необхідність застосування Постанови КМУ №290 судова колегія зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 р. № 390 внесені зміни до постанови від 05.03.2022 р. № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі; стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо).

Отже постановою, забороняється стягувати із громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року, в тому випадку, якщо громадянин надав виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Докази про те, що відповідач надав КП «ХТМ» у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, до суду надані не були.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає.

У відповідності достатті 256 ЦК Українипозовна давністьце строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Відповідно достатті 253 ЦК Україниперебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Разом з тим,24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно доУказу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженогоЗаконом України «Про затвердження Указу Президента України»«Про введення воєнного стану в Україні».

У подальшомустрок дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Вказаний Закон набрав чинності 17 березня 2022 року.

Наведене свідчить, що законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення Ізюмського комунального підприємства теплових мереж із заявою до суду є 27 травня 2024 року, а період нарахування заборгованості становить з 01.12.2021 року по 30.09.2023 року, тобто сплив трирічного строку позовної давності за такими вимогами припадає на час дії воєнного стану.

Отже, перебіг строку позовної давності у рамках даної справи продовжений у порядку пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Враховуючи приписи статей 256,257 ЦК України, пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також дату звернення заявника до суду із даною заявою 27 травня 2024 року та період нарахування останнім заборгованості, що становить з 01.12.2021 року по 30.09.2023 року включно, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності щодо вимог у даній справі заявником не пропущено.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в межах позовної давності.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина