АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року

м. Чернівці

справа № 724/664/25

провадження № 22-ц/822/591/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Одинака О. О.

суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю.

секретар Мостолюк А. І.

позивач ОСОБА_1

відповідачі: Філія «Хотинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2

апеляційні скарги Філії «Хотинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Скрипник С. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Філії «Хотинський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі Філія «Хотинський райавтодор»), Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області.

Просила суд стягнути солідарно з Філії «Хотинський райавтодор» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на її користь, завдану їй майнову шкоду у сумі 43 891 гривня 34 копійки та моральну шкоду у сумі 70 000 гривень.

Позов обґрунтований тим, що 08 жовтня 2024 року близько 07 години 55 хвилин її племінниця ОСОБА_2 рухалась на її автомобілі, в межах населеного пункту, а саме на вулиці Маковійчука у селі Шилівці Дністровського району Чернівецької області зі сторони села Бочківці в напрямку села Малинці, та проїжджаючи АЗС «ОIL-ВОХ», відчула сильний гуркіт у керованому неї автомобілі, після чого відразу зупинилась.

В результаті огляду транспортного засобу встановила, що в`їхала правим переднім та правим заднім колесом в утворену на дорожньому покритті яму (вибоїну), внаслідок чого відбулося пошкодження обох коліс керованого нею транспортного засобу.

Вищевказану яму (вибоїну) вчасно не побачила із-за геометричних параметрів дороги, жодних дорожніх знаків, які б попереджали про небезпеку на дорозі не було. Зокрема ОСОБА_2 в наслідок наїзду в яму (вибоїну) було пошкоджено диски і шини керованого нею автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому здійснено виклик працівників поліції, які на місці події склали акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та план схему, та зазначили про наявність в межах населеного пункту, а саме на АДРЕСА_1 на відрізку автодороги Т-26-03 ями (вибоїни), а також вказали її розміри.

Зазначає, що яма в яку здійснила наїзд ОСОБА_2 має ширину 0,35 м, довжину 0,5 м, і розміщена на відстані 1 м від правого краю дороги відносно її напрямку руху, що підтверджується особисто складеними поясненнями ОСОБА_2 та долученими до них доказами, а саме план-схемою і фототаблицями.

Зі слів ОСОБА_2 , яма (вибоїна) в яку остання здійснила наїзд переднім та заднім правими колесами автомобіля, була непомітною, а тому не мала можливості своєчасно виявити перешкоду для руху транспортного засобу.

Крім того на відрізку дороги, якою рухалась ОСОБА_2 відсутні дорожні знаки, які б попереджали останню про наявність на дорожньому покритті вибоїн (ям). Відсутність зазначених дорожніх знаків також було зафіксовано працівниками поліції.

Посилається на те, що зі слів головного інженера філії «Хотинський райавтодор» ОСОБА_3 не проведення ремонтних робіт автодороги Т-26-03 станом на день настання ДТП, яка мала місце 08 жовтня 2024 року, пов`язано із відсутністю відповідного фінансування, однак станом на 09 жовтня 2024 року працівниками вказаної філії проведено ремонтні роботи на вказаній ділянці дороги, спрямовані на усунення дефектів дорожнього покриття.

Через бездіяльність відповідачів, яка зумовлена не проведенням планових та позапланових ремонтних робіт, на ділянці дороги Т-26-03 в межах населеного пункту села Шилівці Дністровського району Чернівецької області, на дорожньому покриті утворилась яма (вибоїна), яка станом на 08 жовтня 2024 року не була відремонтована шляхом закладення асфальтного покриття, а також не була позначена відповідними дорожніми знаками, які б попереджали по наявність небезпеки. Своєю бездіяльністю відповідачі завдали власнику автомобіля ОСОБА_1 майнової шкоди, яка виражена у пошкодженні її транспортного засобу та згідно висновку експерта від 30 грудня 2024 року становить 43 891 гривню 34 копійки, а також нею оплачено витрати на проведення експертизи на суму 4 823 гривні 20 копійок.

У зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідачів, яка зумовлена неналежним утриманням автодороги Т-26-03 Дністровського району, що потягло пошкодження майна позивачки, враховуючи вартість її транспортного засобу та відсутності будь-яких компенсації зі сторони відповідачів, остання зазнала сильних душевних страждань, оскільки вона вимушена була вирішувати усі свої життєві потреби самотужки, шляхом користування громадським транспортом, що значно вплинуло на її робочий графік та емоційний (стресовий) стан, а отже призвело до душевних страждань. Також вона змушена була перейматись щодо долі автомобіля та коштів, які доведеться витратити для його ремонту, а також змушена була звертатися за наданням правничої допомоги з метою захисту її порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до Філії «Хотинський райавтодор» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області задоволено.

Стягнуто солідарно з Філії «Хотинський райавтодор» на користь ОСОБА_1 43 891 гривню 34 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат, понесених на сплату судового збору та витрат на проведення у справі судової експертизи.

Рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки майнової шкоди обґрунтоване тим, що відповідно до положень чинного законодавства, відповідачі зобов`язані постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух, тому відповідачі, як балансоутримувачі та відповідальні за її експлуатаційне утримання автомобільної дороги, відповідають за шкоду, заподіяну позивачу.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що завдані позивачу збитки були заподіяні внаслідок спільної бездіяльності Філії «Хотинський райавтодор» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, які не виконали покладених на них завдань, визначених Законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», а отже такі органи мають нести солідарну відповідальність за спричинену шкоду позивачу.

Рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивачки моральної шкоди обґрунтоване тим, що визначена позивачкою сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 1 000.

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Позивачем не наведено обґрунтування визначеного розміру моральної шкоди саме у сумі 70 000 гривень.

В зв`язку з викладеним, враховуючи факт пошкодження транспортного засобу позивачки, прийшов до висновку, що останній заподіяна моральна шкода, однак її розмір має бути співмірним, а тому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки у розмірі 1 000 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційних скаргах Філія «Хотинський райавтодор» та Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області просять рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Філії «Хотинський райавтодор»

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Стверджує, що висновок судової авто-товарознавчої експертизи від 30 грудня 2024 № СЕ-19/126-24/16313-АВ суперечить іншим матеріалам справи долученим в якості доказів до позовної заяви, а об`єкт огляду судового експерта є неналежним і таким, що не стосується цієї справи, і відповідно висновки щодо оцінки вартості завданих збитків є нікчемними.

Вказане твердження ґрунтується на тому, що при зовнішньому огляді наданого на дослідження колісного транспортного засобу встановлено (див. ілюстративну таблицю, що додається до висновку експерта): пошкоджено передню ліву покришку (заміна), задню ліву покришку (заміна), диск переднього лівого колеса (ремонтне фарбування), диск заднього лівого колеса (ремонтне фарбування), потертості сидінь та оббивки салону (зображення 1.1-1.12 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта).».

Згідно з ремонтною калькуляцією № СЕ-19/126-24/16313-АВ (сторінка 28 Висновку) для розрахунку брались ліві колеса транспортного засобу.

Однак, згідно з позовною заявою, протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 жовтня 2024 року, схеми місця ДТП від 08 жовтня 2024 року, пояснень ОСОБА_2 від 08 жовтня 2024 року та довідки про результати проведення перевірки інформації викладеної у зверненні гр. ОСОБА_2 , внаслідок ДТП нібито були пошкодженні передня права покришка, задня права покришка, диск переднього правого колеса, диск заднього правого колеса.

Отже, висновок судової авто-товарознавчої експертизи від 30 грудня 2024 № СЕ-19/126-24/16313-АВ є неналежним і недопустимим доказом обґрунтованості як обставин справи, так і позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області

Філія «Хотинський райавтодор» посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Наводить доводи щодо неналежності та недопустимості висновку експерта від 30 грудня 2024 № СЕ-19/126-24/16313-АВ як доказу у справі аналогічні тим, що викладені у апеляційній скарзі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подала відзиви на апеляційні скарги.

Просила апеляційні скарги Філії «Хотинський райавтодор» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску (а. с. 20).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Відділення поліції № 2 (м. Хотин) із заявою про кримінальне правопорушення, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, а саме пошкодження майна від 08 жовтня 2024 року за № 4539 (а. с. 19).

З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 08 жовтня 2024 року, складеного інспектором поліції Боднарюком А. С. вбачається, що станом на вказану дату обстеженням ділянки дороги Т-26-03 в межах населеного пункту села Шилівці Дністровського району Чернівецької області, яке проводилось о 11 годині 05 хвилин, встановлено її невідповідність вимогам до експлуатаційного стану, зокрема наявність вибоїн на покритті проїжджої частини.

На вказаній ділянці дороги відсутні дорожні знаки та розмітка (а. с. 22-23).

Наявність, локалізація та характер пошкоджень автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску відображені в фототаблицях, зафіксованих працівником поліції у ході розгляду звернення ОСОБА_2 (а. с. 20-21), а також схемі місця ДТП (а. с. 21).

З копії довідки про результати перевірки інформації викладеної у зверненні громадянки ОСОБА_2 від 17 жовтня 2024 року вбачається, що перевірку за вказаним зверненням припинено, роз`яснено гр. ОСОБА_2 право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства (а. с. 24).

З відповіді наданої Дністровським РВП ВП № 2 (м. Хотин) від 22 жовтня 2024 року гр. ОСОБА_2 вбачається, що у даному випадку відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, а також те що із гр. ОСОБА_3 була проведена бесіда профілактичного характеру (а. с. 26).

З висновку експерта від 30 грудня 2024 року № СЕ-19/126-24/16313-АВ вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску, внаслідок пошкодження станом на 08 жовтня 2024 року становить 43 891 гривня 34 копійки (а. с. 28-42).

За проведення вказаної експертизи ОСОБА_2 сплачено грошові кошти у сумі 4 823 гривні 20 копійок (а. с. 27).

З відповіді Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області від 18 лютого 2025 року за вих. № 206 вбачається, що:

ділянка дороги загального користування державного значення Т-26-03 Чернівці Недобоїівці Хотин в межах села Шилівці перебуває на балансі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області;

станом на 08 жовтня 2024 року за експлуатаційне утримання доріг загального користування державного значення, розташованих на території Чернівецької області відповідно до укладеного договору відповідало ДП «Чернівецький облавтодор» (а. с. 45).

Відповідно до умов укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області (замовник) та ДП «Чернівецький облавтодор» (виконавець) договору від 12 вересня 2024 року № 21-2024, останнє взяло на себе зобов`язання у порядку та на умовах, визначених цим договором, на свій ризик, власними та/або залученими силами і засобами субпідрядних організацій, надати замовнику послугу з експлуатаційного утримання доріг загального користування державного значення Чернівецької області, втому числі дороги загального користування державного значення

Т-26-03 Чернівці Недобоїівці Хотин, загальною протяжністю 38,649 км (а. с. 91-139).

Як вбачається із відповіді, наданої СТО «Тандем», працівниками СТО до початку огляду автомобіля експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС України здійснено демонтаж коліс для детального огляду та виявлення можливих пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП, після чого пошкоджені колеса були вмонтовані на іншу (ліву) сторону, де в подальшому були оглянуті експертом (а. с. 152).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам закону з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 зазначеної статті).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Верховний Суд у постанові від 10 грудня 2018 року у справі № 902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Пред`являючи позов у цій справі ОСОБА_1 вважала, що саме в результаті протиправної поведінки Філії «Хотинський райавтодор» та Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області щодо незадовільного утримання стану дороги їй як власнику транспортного засобу заподіяно шкоди.

Щодо вирішення позову ОСОБА_1 пред`явленого до Філії «Хотинський райавтодор»

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

За змістом частин першої, другої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (стаття 50 ЦПК України).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (пункт 33.2).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року в справі № 755/10537/21 вказано, що: «належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. При цьому, належний позивач особа, якій належить право вимоги; належний відповідач особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, неналежними сторонами у справі є ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Разом із тим, суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явила позов в тому числі і до Філії «Хотинський райавтодор».

Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).

Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша-третя статті 95 ЦК України).

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (частина четверта статті 95 ЦК України).

З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення «заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19 (провадження № 61-16459сво20) зроблено такий висновок: «Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. Від імені юридичних осіб має право виступати тільки керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового статусу філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила. Філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору».

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Філія «Хотинський райавтодор» є відокремленим підрозділом Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» () та не є юридичною особою.

Отже, Філія «Хотинський райавтодор» не наділена цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною в цивільному процесі, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для закриття провадження в справі в частині вимог до філії.

Подібний висновок щодо застосування норм права наведено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2024 року в справі № 295/6062/22 та від 23 жовтня 2024 року в справі № 461/5375/23 (провадження № 61-8883св24).

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Філії «Хотинський райавтодор».

Щодо вирішення позову ОСОБА_1 пред`явленого до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред`явила позов в тому числі і до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області.

Колегія суддів надаючи оцінку спірним правовідносинам виходить із наступного.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільні дороги», у редакції, чинній на момент настання ДТП, визначено, що автомобільна дорога це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Згідно із частиною третьою статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги» органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення; Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні та Севастопольська міська державні адміністрації.

Відповідно до пунктів 2, 4, 7, 11 частини третьої статті 11 Закону України «Про автомобільні дороги» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать:

організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків об`єктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України;

забезпечення сталого функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення;

здійснення контролю за станом автомобільних доріг загального користування державного значення, виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод і здійснення заходів щодо їх ліквідації;

забезпечення проведення обов`язкових аудиту та перевірки безпеки автомобільних доріг, що належать до сфери його управління.

Тлумачення норм Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільні дороги», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (із змінами та доповненнями) дозволяє дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами (див. постанову Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18).

З такими висновками погодився Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, вказавши у постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 127/18036/15-ц (провадження № 61-44376сво18), що у силу закону у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1-3 статті 13 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статі 10 Закону України «Про автомобільні дороги» у редакції Закону, чинній на час ДТП, державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України Міністра розвитку громад та територій, і який має свої органи управління на місцях.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області державна неприбуткова організація, яка заснована на державній власності й належить до сфери управління Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2023 року № 29 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої з влади» перейменовано з Державного агентства автомобільних доріг України на Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, та яке відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року № 456 «Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

З урахуванням вищенаведеного, у справі, яка переглядається, судом апеляційної інстанції установлено, що у Чернівецькій області органом державного керування автомобільними дорогами загального користування є Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, на балансі якої перебувають усі автомобільні дороги загального користування у межах зазначеної області.

Отже, саме Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області є належним відповідачем у справі.

Обставина того, що між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області та ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» укладено договір на вказаний висновок суду апеляційної інстанції не впливає, оскільки відповідно до частини другої статті 1172 ЦК України саме замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 травня 2018 року у справі № 923/342/16 та у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 904/5489/18.

Як свідчать долучені до матеріалів справи докази, зокрема акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 08 жовтня 2024 року (а. с. 22-23), матеріали фотофіксації (а. с. 21) дорожнє покриття ділянки дороги Т-26-03 в межах населеного пункту села Шилівці Дністровського району Чернівецької області мало пошкодження, а саме вибоїну, яка не була позначена жодними дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями. Вказана обставина відповідачем не спростована.

В результаті в`їзду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 у вибоїну на дорозі, що стало наслідком неналежного утримання дороги загального користування державного значення, транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, в зв`язку з чим позивачці як власнику автомобіля завдано майнової шкоди.

Розмір майнової шкоди у сумі 43 891 гривня 34 копійки встановлений висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 30 грудня 2024 року № СЕ-19/126-24/16313-АВ.

Колегія суддів надаючи оцінку вказаному висновку виходить із наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Відповідно до частини першої статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідач заперечуючи проти встановленого висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 30 грудня 2024 року № СЕ-19/126-24/16313-АВ розміру майнової шкоди позивачки вказував на те, що такий висновок є неналежним та недопустим доказом у справі, оскільки відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08 жовтня 2024 року, схеми місця ДТП від 08 жовтня 2024 року, зазнали пошкодження передня права покришка, задня права покришка, диск переднього правого колеса, диск заднього правого колеса.

Натомість у висновку експерта для розрахунку брались ліві колеса транспортного засобу, а також із проведеного експертом дослідження вбачається пошкодження відповідних елементів його лівої частини.

Суд першої інстанції відхиляючи доводи відповідачів у цій частині вказав на те, що розбіжності у стороні пошкодження елементів автомобіля, викликані тим, що працівниками СТО до початку огляду автомобіля експертом Чернівецького НДЕКЦ МВС України здійснено демонтаж коліс для детального огляду та виявлення можливих пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП, після чого пошкоджені колеса були вмонтовані на іншу (ліву) сторону, де в подальшому були оглянуті експертом, що підтверджується відповіддю СТО «Тандем» (а. с. 152).

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, зокрема зважаючи на те, що в даному випадку з урахуванням можливості зміни сторони розміщення автомобільних коліс, вирішальне значення має обставина пошкодження транспортного засобу, відповідність характеристики пошкоджень щодо яких експертом надавалась оцінка.

У даному випадку об`єкт огляду є одним і тим же два пошкодженні колеса автомобіля марки Volkswagen моделі ID.4, номерний знак НОМЕР_1 , 2022 року випуску.

Також колегія суддів погоджується із мотивами суду першої інстанції стосовно того, що у ході розгляду справи жодних заперечень щодо визначення вартості завданих матеріальних збитків зі сторони відповідачів заявлено не було.

За відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів іншого розміру майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 за рахунок Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області у суду відсутні підстави для мотивованого відхилення висновку експерта ОСОБА_5 .

При цьому перебуваючи у договірних відносинах з ДП «Чернівецький облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України», Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області не позбавлена можливості захистити своє порушене право, як замовника послуг, спричинене їх неякісним виконанням.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 447/938/14-ц (провадження № 61-1705св21), від 22 червня 2022 року у справі № 373/546/21 (провадження № 61-19989св21).

Також відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд першої інстанції надаючи оцінку заявленому позивачкою до відшкодування розміру моральної шкоди виходив із того, що останньою жодним чином не наведено обґрунтування визначеного розміру моральної шкоди саме у сумі 70 000 гривень.

На думку суду зазначена позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 1 000 гривень.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки такий розмір компенсації моральної шкоди відповідає характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала позивачка, та відповідає засадам розумності та справедливості.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що помилкове вирішення судом першої інстанції позову до Філії «Хотинський райавтодор» та помилковість висновків суду про солідарний характер відповідальності відповідачів не призвели до неправильного вирішення позову ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, а тому у цій частині висновки суду по суті спору є законними та обґрунтованими.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції від 29 квітня 2025 року в частині стягнення солідарно з Філії «Хотинський райавтодор» на користь ОСОБА_1 43 891 гривні 34 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000 гривень моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та провадження у справі закрити.

Рішення суду першої інстанції від 29 квітня 2025 року в частині стягнення з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 43 891 гривні 34 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000 гривень моральної шкоди частково ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому слід змінити мотивувальну частину рішення суду, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року щодо стягнення з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди слід залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у встановленому порядку та розмірі сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1 211 гривень 20 копійок за позовом про стягнення майнової шкоди та 3 028 гривень за позовом про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови позов ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області задоволено частково на 39,41% (44 891,34 / 113 891,34 х 100).

З урахуванням наведеного з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір за подання позову у справі у сумі 1 679 гривень 67 копійок ((1 211,20 + 3 028) х 39,41%).

Також як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 понесено судові витрати на проведення у справі судової експертизи у сумі 4 823 гривні 20 копійок.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з цим, із Служби відновлення та розвитку інфраструктури на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати на проведення у справі судової експертизи у сумі 1 900 гривень 82 копійки (4 823,20 х 39,41%).

За подання у цій справі апеляційної скарги Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області з урахуванням її подачі у електронній формі підлягав сплаті судовий збір у сумі 5 087 гривень 04 копійки ((1 211,20 + 3 028) х 150% х 0,8).

Проте Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області сплачено лише 1 881 гривню 68 копійок.

Зважаючи на викладене зі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області в дохід держави підлягає стягненню недоплачений судовий збір у сумі 3 205 гривень 36 копійок.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи Філією «Хотинський райавтодор» також не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі, зважаючи на те, що останньою підлягав сплаті судовий збір у сумі 6 358 гривень 80 копійок ((1 211,20 + 3 028) х 150%), проте сплачено лише 1 816 гривень 80 копійок. Тобто, Філією «Хотинський райавтодор» недоплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у цій справі у сумі 4 542 гривні.

Однак враховуючи те, що відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а також те, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Хотинський райавтодор», немає необхідності у стягненні з філії недоплаченої суми судового збору у вищевказаному розмірі в дохід держави.

Також за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області пропорційно до відмовлених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 082 гривні 24 копійки (5 087,04 х 60,59%).

З урахуванням викладеного слід провести взаємозалік судових витрат у справі, які понесені ОСОБА_1 та Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області, та стягнути із Служби відновлення та розвитку інфраструктури на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у сумі 489 гривень 25 копійок (1 679,67 + 1 900,82 3 082,24).

Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, 374, 376, 377, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Філії «Хотинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року в частині стягнення солідарно з Філії «Хотинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 43 891 (сорока трьох тисяч вісімсот дев`яносто одної) гривні 34 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000 (одної тисячі) гривень моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Філії «Хотинський райавтодор» Дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про відшкодування майнової та моральної шкоди закрити.

Змінити мотивувальну частину рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року в частині стягнення з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 43 891 (сорока трьох тисяч вісімсот дев`яносто одної) гривні 34 копійки в рахунок відшкодування майнової шкоди та 1 000 (одної тисячі) гривень моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 29 квітня 2025 року щодо стягнення з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 майнової та моральної шкоди залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури на користь ОСОБА_1 489 (чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 25 копійок в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3 205 (три тисячі двісті п`ятсот) гривень 36 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 18 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач Олександр ОДИНАК

Судді : Мирослава КУЛЯНДА

Наталія ПОЛОВІНКІНА