Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4149/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17.06.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Королівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Королівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав

Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.06.2016 року рішенням Виноградівського районного суду в цивільній справі №299/353/16-ц між позивачкою та відповідачем по справі ОСОБА_2 було розірвано шлюб.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з моменту одруження проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач по справі не допомагає.

Відповідач, колишній чоловік, своїх обов`язків по вихованню і утриманню сина не виконує. Розвитком та станом здоров`я його не цікавиться взагалі. Батько не виявляє бажання спілкуватися з сином, а дитина в свою чергу не проявляє до нього жодних почуттів. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача.

Батько ніяким чином не піклується про сина ОСОБА_3 , не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Фактично створились умови, які шкодять інтересам сина.

Така ситуація має місце вже кілька років поспіль. Весь цей час відповідач життям власного сина не цікавиться, жодним чином не виявляв бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. За ці роки син зовсім не бачив свого батька. Відповідач також не здійснює належне матеріальне утримання, в тому числі не надає необхідної фінансової допомоги на забезпечення повноцінного розвитку сина.

Відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивачки і сина, а з боку позивача ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні батька з сином. Такі обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання Відповідача виконувати відносно власного сина батьківські обов`язки, покладені на нього законом.

Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відсутність повноцінного контакту відповідача з своїми дітьми за останні роки або іншого прояву турботи чи інтересу беззастережно вказують на наявність підстав для застосування до відповідача заходів впливу.

Згідно ч.2 ст.141 Сімейного кодексу України окреме проживання батьків від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку відповідача принижує гідність дітей, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дочок як з моральної, так і з правової точки зору.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пункт 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України регламентує, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно положень ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою; орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дочок, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України). Названі дії у відповідності до положень ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню сина.

У зв`язку з цим позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Вимоги позову підтримує (а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення слухання справи а також причини неявки не подавав, а також відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи повідомлявся, неодноразово. У жодне судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав. Згідно розписки повідомлений завчасно, а саме - 22.05.2025 року (а.с.54).

Враховуючи наведене, суд, керуючись ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник Органу опіки та піклування Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області до суду подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності та Висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37, 38, 39, 40-41).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвоми про народження Серія НОМЕР_1 від 12.12.2014 року (а.с.6).

Рішенням Виноградівського районного суду по цивільній справі №299/353/16-ц від 03.06.2016 року шлюб, укладений 16.11.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконавчому комітеті Королівської селищної ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис №33 - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено шлюбне прізвище " ОСОБА_1 ". Рішення вступило у законну силу (а.с.7-9).

Відповідно висновку органу опіки та піклування Королівської селищної ради №36 від 15.04.2025 року з метою захисту прав га законних інтересів дитини, а також на підставі висновку комісії з питань захисту прав дитини від 10.04.2025 № 02-01/139, орган опіки та піклування виконавчого комітету Королівської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.40-41).

Додатково у вказаному Висновку зазначено, що згідно довідки, виданої виконавчою службою встановлено, що згідно бази даних АСВП на виконанні у Виноградівському відділі державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області перебуває виконавче провадження за № ВГІ НОМЕР_2 від 17.03.2016 «Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 щомісячно починаючи з 27.01.2016 і до досягнення дитиною повноліття».

Станом на 10.03.2025 р. заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 становить 100800,00 грн.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлені в судовому засіданні факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо