Справа № 175/4682/25
Провадження № 2-з/206/19/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року суддя Самарського районного суду міста Дніпра Кушнірчук Р.О. розглянувши в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2025 року разом з позовною заявою до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла заява позивача про забезпечення позову. Заява обґрунтована тим, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк», правонаступником усіх прав та обов?язків на підставі договору факторингу стало Товариство 3 обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» 23 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 417/ФКВ-07, на поточні/споживчі потреби в сумі 1870, 00 доларів США, зі сплагою 13% річних, строком на 24 місяці, а саме до 22 липня 2009 року. В грудні 2021 року на адресу ОСОБА_1 надійшов лист № 8298 від 01 грудня 2021року з додатками, а сааме копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про відкриття виконавчого провадження № 67723665 та копією виконавчого напису № 290 виданого 20 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, та копією кредитного договору № 417/ФКВ-07. При ознайомленні з наданими матеріалами, ОСОБА_1 стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження стала заява ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», якою прохали відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 290, виданого 20 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною, щодо стягнення з Позивача заборгованості в розмірі 36 481,93 грн., з яких 14792,72 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 21689,21 грн. - прострочена заборгованість по процентами. З часу видачі кредиту та після закінчення строку дії кредитного договору, від ТОВ «Укрпромбанк» позивач нічого не отримувала, а саме: жодного листа, претензії, вимоги та ін. про наявність заборгованості по кредиту. Однак про те, що ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, позивач не знала, так як про таке відступлення її ніхто не повідомляв. Жодного повіломлення про наявність боргу для можливості вчинения нотаріусом виконавчого напису також не отримувала. Постановою приватного виконавця від 03 грудня 2021 року звернено стягнення на її заробітну плату. Враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та/або унеможливити виконання рішення суду та призвести до безпідставного стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, у зв?язку з чим вона буду змушена додатково вживати заходів по їх стягненню, а також це може звести нанівець ефективний захист при поновленні її прав за захистом яких вона звернулася до суду. Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який нею оскаржується у судовому порядку надасть можливість їй використати ефективний спосіб захисту свого права від його порушення. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила зупинити виконання виконавчого напису № 290, що виданий 20 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на фактичні обставини справи, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів.

Згідно роз`яснень даних в п.4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч наведеним вище нормам, ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала вимоги щодо необхідності забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, при цьому не навела переконливих обставин того, що не вжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду в майбутньому, або ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних її прав, за захистом яких вона звернувся до суду.

За змістом ч.10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. від 03 грудня 2021 року ВП № 67723665 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 при примусовому виконанні виконавчого напису № 290 виданого 20 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» заборгованості 36 981,93 гривень. Загальна сума заборгованості за виконавчим провадження становить: 40 997,72 гривень, яка складається з: 317,60 гривень витрати виконавчого провадження на організацію та проведення виконавчих дій; 36 981,93 заборгованість за виконавчим документом. 3 698,19 гривень основна винагорода приватного виконавця.

При цьому, предметом судового спору (позову, що забезпечується) є визнання вказаного виконавчого напису № 290 від 20 жовтня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Отже, фактично заходи забезпечення позову та позовні вимоги ОСОБА_1 тотожні за змістом, оскільки мають на меті зупинення стягнення в межах виконавчого провадження.

Суд також звертає увагу на той факт, що виконавче провадження на момент звернення до суду із позовною заявою та заявою про забезпечення позову є триваючим, виконавчий напис приватним нотаріусом вчинено 20 жовтня 2021 року, постанову про звернення стягнення на майно боржника винесено 03 грудня 2021 року, отже в рамках вказаного виконавчого провадження вже відбувається утримання частини доходів позивача, що не заперечується самим заявником ОСОБА_1 .

При цьому, суду не надано відомостей про актуальний стан вказаного виконавчого провадження (завершення/закриття провадження тощо), що позбавляє суд можливості визначити актуальність та ефективність вжиття обраних заявником заходів забезпечення позову.

Крім того, ОСОБА_1 , у разі задоволення її позовних вимог, не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів.

Також, суд звертає увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

Зважаючи на викладені обставини та приймаючи до уваги, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149 - 154, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова Лариса Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя : Кушнірчук Р.О.