Справа № 301/1263/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.04.2023 року між сторонами досягнуто домовленість про купівлю ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, кадастровий номер :03:001:0271, яка розташована на території Білківської сільської ради та належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року.

Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та 18.04.2023 року уклали Попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю). Згідно договору, продавець ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_1 домовилися проо купівлю-продаж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.29 га, кадастровий номер :03:001:0271, яка належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року. Сторони погодили, що продаж земельної ділянки має бути вчинена за 60000 грн.

На підтвердження дійсних намірів на укладення договору купівлі-продажу покупець ОСОБА_1 того ж дня повністю розрахувався з продавцем ОСОБА_2 , що підтверджується його власноручним підписом у розписці.

Сторони домовилися, що не пізніше 18 травня 2023 року оформлять договір купівлі-продажу землі в нотаріальному порядку. Витрати, пов`язані з нотаріальним оформленням договору сторони несуть порівну.

Договір підписано сторонами.

З 18.04.2023 року ОСОБА_1 фактично користується земельною ділянкою. Не зважаючи на зобов`язання ОСОБА_2 оформити договір купівлі-продажу землі протягом місяця та неодноразові звернення до нього з цього приводу ОСОБА_1 , відповідач по даний час ухиляється від укладення договору в нотаріальному порядку, чим порушує права позивача на розпорядження майном.

Ухвалою Іршавського райсуду від 22.05.2025 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити та розглянути справу по суті без його участі (а.с.40,42).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та зазначив, що дійсно уклав із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу землі згідно державного акту №012938 від 30.06.2003 року за 60000 грн., які отримав у повному обсязі, тому не заперечував проти їх задоволення та просив розглянути справу по суті без його участі (а.с.41,45).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 домовився з відповідачем ОСОБА_5 про купівлю-продаж земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, кадастровий номер :03:001:0271, яка розташована на території Білківської сільської ради та належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року. Сторони погодили, що продаж земельної ділянки має бути вчинена за ціною 60000 грн. Вказану суму покупець ОСОБА_1 того ж дня передав продавцю ОСОБА_2 . Вказані обставини підтверджуються Попереднім договором від 18.04.2023 року та Розпискою ОСОБА_2 від 18.04.2023 року (а.с.18,19).

Згідно п.2 Попереднього договору, сторони домовилися, що не пізніше 18 травня 2023 року оформлять договір купівлі-продажу землі в нотаріальному порядку. Витрати, пов`язані з нотаріальним оформленням договору сторони несуть порівну.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, яка розташована на території Білківської сільської ради (а.с.20).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.02.2021 року, земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, яка згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року розташована на території Білківської сільської ради, присвоєно кадастровий номер :03:001:0271 (а.с.21-25).

Згідно Витягу №НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вартість земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0271 станом на 20.05.2025 року становить 53804,02 грн. (а.с.27).

Відповідно до п. 4 Договору та Розписки від 18.04.2023 року, продавець попереджений про відповідальність за не виконання умов попереднього договору.

Попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.04.2023 року підписаний сторонами: продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу: позивач повністю сплатив грошові кошти у розмірі зазначеному в договорі, відповідач передав позивачу у власність земельну ділянку та правовстановлюючі документи (Державний акт на право власності на землю, Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку). З 18.04.2023 року позивач фактично володіє та користується земельною ділянкою, як власник.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак на теперішній час договір належним чином не оформлено в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від посвідчення договору купівлі-продажу в нотаріальному порядку, що унеможливлює також проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем.

Дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.06.2025 року, згідно якої відомості про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:001:0271, відсутні (а.с.45).

Вказані обставини порушують права позивача і таке право може бути предметом захисту у судовому порядку.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 131 Земельного кодексу України, укладення цивільно-правових угод, що передбачають перехід права власності на земельні ділянки, а також набуття права власності на земельні ділянки за такими угодами здійснюються відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п. 4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 132 ЗК України, угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Оскільки з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

Таким чином, починаючи з 01.01.2013 року, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Оскільки в силу ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає лише нотаріальному посвідченню, такий договір може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (постанова Верховного Суду від 04 березня 2019 року по справі №665/2266/16-ц).

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу земельної ділянки та відбулося його повне виконання сторонами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується матеріалами справи, однак нотаріальне посвідчення правочину з 18.04.2023 року у строк протягом місяця не здійснено з незалежних від позивача обставин, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими і такими, що підлягають задоовленню.

Керуючись ст. 131 ЗК України, ст. 15, 16, 220, 328, 334, 392, 638, 640, 655, 657 ЦК України, ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним Договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) від 18 квітня 2023 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , за яким ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, кадастровий номер :03:001:0271, яка розташована на території Білківської сільської ради та належить на праві власності ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК №012938 від 30.06.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.29 га, кадастровий номер :03:001:0271, яка розташована на території Білківської сільської ради.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11 червня 2025 року.

Головуюча: М. О. Пітерських