Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/4243/24
Провадження № 2/572/152/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/4243/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди (втраченого заробітку та матеріальних витрат), заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Філатова А.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток (дохід) пов`язаного з втратою працездатності, внаслідок ДТП, яка мала місце 26 грудня 2022 року, стягнути витрати на лікування в розмірі 209759 грн. та 100 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на ті обставини, що 26 грудня 2022 року близько 18 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volksvagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель 207 км+340 м., поблизу с.Жубровичі Олевської ОТГ Корестенського району, не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Volksvagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 загинув на місці пригоди, пасажири автомобіля Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 , зокрема ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2023 року кримінальне провадження № 0000518 від 27 грудня 2022 року за ч.3 ст.286 КК України відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із смертю підозрюваного. Потерпілй від дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 згідно висновку судово-медичної експертизи були спричинені тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Даним висновком встановлено прямий причинний зв`язок між дорожньо-транспортною пригодою та наслідками травмування у вигляді тяжких тілесних ушкоджень здоров`я ОСОБА_1 , що призвело до її інвалідності. 30 травня 2024 року позивачці було встановлено ІІ групу інвалідності. Після ДТП стан позивачки не покращився, вона продовжувала лікування, реабілітацію. Загальні її витрати на лікування становлять 209759 грн. Внаслідок втрати позивачем здоров`я, вона не має змоги працювати, в зв`язку з чим вона має право також і на відшкодування в зв`язку із втратою працездатності. Отримання тілесних ушкоджень, спричинили позивачу ОСОБА_1 і моральної шкоди, вона отримала нервовий стрес, що проявляється у сильних душевних хвилюваннях. Позивачу після ДТП ампутовано праву нижню кінцівку , у зв`язку із чим вона не може повернутися до звичного ритму життя. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 100 000 грн.

Представник позивача зазначила, що позивачу стало відомо, про те, що власником транспортного засобу Volksvagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була ОСОБА_2 , тому саме вона є відповідачем по даній справі і має відшкодувати спричинені позивачу збитки.

Ухвалою Сарненського районного суду було відкрите провадження і призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України.

Даною ухвалою позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування інформації щодо ступеня втрати працездатності ОСОБА_1 на підставі довідки до акта огляду МСЕК серії 12 АГГ №640404, в зв`язку з необґрунтованістю даного клопотання ( не вказано про неможливість самостійно отримання доказів, не зазначено про дії, які здійснила позивач на отримання такого доказу).

08 квітня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до даного відзиву ОСОБА_2 просить відмовити в позові, оскільки є неналежним відповідачем так як що вона не є і не була власником транспортного засобу Volksvagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 . Жодного відношення до даного транспортного засобу вона не має . Вказала, що є власником автомобіля Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 .

Правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Судом встановлено, що 26 грудня 2022 року близько 18 год. 10 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Volksvagen Transporter номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ-Ковель 207 км+340 м., поблизу с.Жубровичі Олевської ОТГ Корестенського району, не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з автомобілем Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відомості були внесені до ЄРДР за № 0000518 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Постановою прокурора Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Міляновським В.С. від 30 червня 2022 року кримінальне провадження № 0000518 від 27 грудня 2022 року відносно ОСОБА_3 закрито у зв`язку із смертю підозрюваного.

На підтвердження позовних вимог щодо відшкодування шкоди втраченого заробітку та матеріальних витрат заподіяних каліцтвом, позивачкою надано висновок експерта №46 від 23.02.2023 року судово медичної експертизи, відповідно до якого ОСОБА_1 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння, які утворилися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП, довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ відповідно до якої ОСОБА_1 має ІІ групу інвалідності загального захворювання, індивідувальна програма реабілітації інваліда №1430 від 30.05.2024 року, медичну довідку про те, що з 20 січня 2023 року по 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 проходила лікування у приватній клініці в м.Берлін з приводу важкого депресивного захворювання, вартість лікування становить 3000 євро, та витрати щодо проведених лікарських консультацій.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах ,а саме: 1)шкода, завдана одній особі звини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто у деліктних зобов`язаннях встановлюється презумпція вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у т.ч. і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Позивачка подає докази, що підтверджують факт завдання їй шкоди, розмір завданої шкоди за участю водія транспортного засобу Volksvagen Transporter номерний знак 553 AZO ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Так, постановою від 30 червня 2022 року кримінальне провадження № 0000518 від 27 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України закрито в зв`язку із смертю підозрюваного ОСОБА_3 .

Разом із тим позивачем не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач ОСОБА_2 є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду за наслідками ДТП.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Renault Trafic номерний знак НОМЕР_2 та цивільно-правова відповідальність власника даного транспортного засобу застрахована ПАТ «НАС «Оранта», що підтверджується полісом №209082398.

Враховуючи, що факт протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2 , наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням, не підтвердився матеріалами справи, тому відсутні й правові підстави для покладення на відповідача відповідальності у виді відшкодування шкоди, заподіяної позивачу.

Також , заявлена ОСОБА_1 вимога про відшкодування з відповідача моральної шкоди внаслідок ДТП не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог в залежності від характеру та обсягу заподіяних Позивачу моральних та фізичних страждань. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як встановлено, в судовому засіданні ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів неправомірності дій ОСОБА_2 та наявності її вини у завданні моральної шкоди , а тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 100000 грн. слід відмовити.

З огляду на наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 1187,1166 ЦК України, , суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про відшкодування шкоди (втраченого заробітку та матеріальних витрат), заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи, відшкодування моральної шкоди-відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: