МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17 квітня 2025 року Справа №381/1470/25

Суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., ознайомившись із позовною заявою

ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 , до Козичанського старостинського округу Бишівської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

15.04.2025 року до Макарівського районного суду Київської області надійшла цивільна справа за вказаним позовом разом із ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2025 року про передачу справи за підсудністю та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2025 року передана на розгляд судді Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В.

Представник за довіреністю Звонарьова Олена Миколаївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач), через підсистему «Електронний суд» звернулася до суду із позовом до Козичанського старостинського округу Бишівської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області (далі відповідач), в якому просила визначити додатковий строк для подачі позивачем до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування заявленої вимоги, представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . У 2024 році, при перевірці відомостей в реєстрі нерухомого майна по частковому співпадінню по прізвищу, позивачу стало відомо, що у померлої був будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який ніхто не успадкував. Позивач був впевнений в тому, що майно батьків спільне і у спадок вступить батько, який через рік, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. І оскільки на той момент позивач боровся із власною хворобою, можливості розбиратися з майном батьків не було. Саме вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позовну заяву слід повернути позивачу/представнику позивача з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду справ, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини,у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

З огляду на вищезазначене, вказана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, оскільки спір пов`язаний із спадкуванням, тому розглядається виключно за правилами загального позовного провадження, через що представником у ній має бути виключно адвокат.

Згідно із ч. 4 ст. 62 ЦПК повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті ст. 60 ЦПК України та стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2019 року у справі №9901/847/18 (провадження №11-44заі19) та від 3 липня 2019 року у справі №9901/939/18 (провадження №11-1521заі18).

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 створена в підсистемі «Електронний суд» та підписана представником Звонарьовою О.М. шляхом накладення кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

На підтвердження повноважень представника позивача долучено нотаріально посвідчену довіреність від 20.06.2024 року, однак документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги до позову не додано.

Враховуючи викладене, Звонарьова О.М. не може представляти інтереси позивача ОСОБА_1 , оскільки дана справа не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка немає права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких обставин, оскільки позовна заява підписана представником позивача, яка не може представляти його інтереси, у зв`язку із чим позовна заява підлягає поверненню з підстав передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 60, 62, 175, 185, 260, 353-355 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 , до Козичанського старостинського округу Бишівської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини повернути особі, яка звернулася до суду.

Роз`яснити заявнику, що повернення позовної заяви/заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя А.В. Косенко