Справа № 149/937/25
Провадження №4-с/149/4/25
"11" червня 2025 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Робак М. В. ,
при секретарі Поліщук Л.А.
за участі представника скаржника - адвоката Дрешель А.В.
представника боржника - адвоката Вонсовича М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого окргу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, боржник ОСОБА_2
В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.
Заявник зазначає, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Турського О.В. перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів виданих Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу . З метою виконання рішення суду приватним виконавцем за результатами проведення електронних торгів перераховано заявнику 425458,0 грн та 15.01.2020 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв"язку з фактичним виконанням рішення суду. Проте, рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 27.10.2020 визнано недійсними електронні торги. Постановою Вінницького апеляційного суду від 16.02.2021 залишено без змін рішення першої інстанції. В подальшому рішенням Солом"янського районного суду від 20.09.2023, яке залишено в силі постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2024 року, на користь приватного виконавця з ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти. На виконання рішення суду ОСОБА_1 перерахував на користь приватного виконавця кошти, що підтверджується квитанціями від 08.04.2024, 28.04.2024 та 29.04.2024.Отже, рішення Хмільницького міськрайонного суду від 11.06.2018 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу, залишилось не виконаним. Однак, виконавчі провадження закінчені на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 та ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" та виконавчі листи повернуто до суду з відміткою про їх фактичне виконання. 17.02.2025 заявником подано заяву до приватного виконавця про скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень на яку 25.02.2025 отримано відповідь про відмову у задоволенні заяви, що стало підставою для звернення зі скаргою до суду в якій заявник просить зобов"язати приватного виконавця Турського О.В. поновити виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів виданих Хмільницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу, процентів 3% річних, інфляційних втрат та судових витрат. При цьому заявник просить поновити строк на оскарження дій/бездіяльності приватного виконавця Турського О.В., зазначаючи, що саме з часу отримання від приватного виконавця відмови він дізнався про порушення його прав та саме з цього часу рахується строк на оскарження дій приватного виконавця. У визначений законом десятиденний строк , скаржник звертався до суду з відповідною скаргою, проте у зв"язку з виявленими недоліками, вона була йому повернута. Враховуючи, що скаржник усунув недоліки попередньої скарги, проте строк оскарження закінчився, з метою виконання рішення суду, просить клопотання задоволити.
В судовому засіданні представник заявника - адвокат Дрешель А.В. клопотання про поновлення строку звернення до суду зі скаргою підтримує. Також зазначила про наявність підстав для задоволення скарги, оскільки рішення Хмільницького міськрайонного міськрайонного суду від 2018 року залишається не виконаним. Додала, що з моменту внесення ОСОБА_1 останнього платежу на виконання рішення Солом"янського районного суду від 20.09.2023, він звертався зі скаргою на дії приватного виконавця Турського О.В. до Міністерства юстиції України, потім до суду з заявою про видачу виконавчих листів, проте це результатів не дало. Наголосила, що у разі відмови судом у задоволенні скарги ОСОБА_3 рішення суду залишиться не виконаним, що є недопустимим.
Приватний виконавець Турський О.В. подав письмові пояснення в яких при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Вказує, що, оскільки самостійно поновити закінчені виконавчі провадження він не може, тому рішення суду залишиться не виконаним.
Представник боржника ОСОБА_2 адвокат Вонсович М.М. вважає, що підстав для поновлення скаржнику строків звернення до суду не має. ОСОБА_1 про порушення своїх прав дізнався у квітні 2024 , коли повертав кошти приватному виконавцю на виконання рішення Солом"янського м. Києва , знаючи, що виконавчі провадження завершені у зв"язку з фактичним виконанням рішення суду. Перешкод для звернення до суду зі скаргою на дії виконавця про закінчення виконавчих проваджень скаржник не навів. Позапроцесуальне вирішення питання не є перешкодою для звернення до суду зі скаргою. Просить залишити скаргу без розгляду. А також вказує про невірний спосіб захисту скаржником порушених на його думку прав, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.
Суд, заслухавши присутніх та дослідивши надані докази, зазначає таке.
06.10.2018 приватним виконавцем Турським О.В. відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №149/160/18 виданого 13.09.2018 Хмільницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3977,27 грн судових витрат по сплаті судового збору (а.с. 11)
27.01.2023 приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3977,27 грн судових витрат по сплаті судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст 40 Закону України "Про виконавче провадження"(а.с. 13)
17.02.2025 представником стягувача Медяновського О.О. на адресу приватного виконавця подано скаргу та 25.02.2025 на адресу адвоката Юхименка Ю.Ю. надійшла відповідь приватного виконавця про неможливість вчинення виконавчих дій (а.с. 22)
08.04.2024,28.04.2024 та 29.04.2024 ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця Турського О.В. на виконання рішення Солом"янського суду м. Києва повернуто кошти(а.с. 15-18)
06, 13 та 25 березня 2025 року скаргу ОСОБА_1 . Хмільницьким міськрайонним судом було повернуто заявнику без розгляду. (а.с. 19-21)
17.03.2025 ОСОБА_1 звертався до Хмільницького міськрайонного суду з заявою про видачу виконавчих листів, проте йому було відмовлено(89,90-93)
Також скаржником надано копію його скарги (без дати звернення) на дії приватного виконавця Турського О.Ю., адресовану Міністерству юстиції України , яка не містить доказів її направлення одержувачу (а.с. 85-88)
Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Верховний Суд в своїх рішеннях неодноразово вказував, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.
Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є не строком позовної давності, а процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року в справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст. 89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі N 755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03).
В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі N 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.
У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Як вбачається з наданих суду доказів, про порушення своїх прав скаржник дізнався після винесення 27.01.2023 року приватним виконавцем постанов про закінчення виконавчого провадження, оскільки протягом 08.04.2024- 29.04.2024 ОСОБА_1 на адресу приватного виконавця Турського О.В. на виконання рішення Солом"янського суду м. Києва було повернуто кошти, отримання яких і стало підставою для прийняття приватним виконавцем оскаржуваних рішень.
Отже, ОСОБА_1 про порушення своїх прав дізнався 29.04.2024 року, проте вперше зі скаргою до суду звернувся лише в березні 2025 року. Доказів, що ОСОБА_1 звертався до Міністерства юстиції зі скаргою на дії приватного виконавця, матеріали справи не містять. Крім того, подання скарги на дії приватного виконавця та звернення до нього в позасудовому порядку не впливає на строки звернення до суду.
За таких обставин, надані скаржником докази не відповідають критерію достовірності, належності та достатності на підтвердження заявленого клопотання, щодо поважності пропуску строку на подання скарги та не можуть бути враховані судом.
Інші докази в обґрунтування поважності причин пропуску строку подання скарги скаржником не надано.
Таким чином, з огляду на наведене суд вважає, що вищезазначену скаргу подано з пропуском строку, визначеного статтею 449 ЦПК України та підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду не встановлено.
За таких обставин, зважаючи на те, що судом відмовлено в поновленні строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, відповідно скаргу слід залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі скарги на дії/бездіяльність державного виконавця
Скаргу Медяновського Олександра Юрійовича на дії/бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського Олександра Віталійовича, боржник ОСОБА_2 - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня складення повного тексту
Дата складення повного тексту ухвали - 13.06.2025
Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Суддя Марина РОБАК