Провадження №2/522/6368/25
УХВАЛА

16 червня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду мю Одеси Косіцина В.В., розглянувши заяву Приватного підприємства «ПРОМТЕХКОНТРАКТ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування приміщенням та відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява Приватного підприємства «ПРОМТЕХКОНТРАКТ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування приміщенням та відшкодування збитків, у якій заявник просив стягнути з ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 580 918,03 гривень (що складається з заборгованості за користування приміщенням у розмірі 128 616,03 гривень та матеріальні збитки у розмірі 452 302,00 гривень), а також здійснити розподіл судових витрат..

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.

У ч.1 ст.187 ЦПК України вказано, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Під час вирішення питання встановлено, що справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості за користування нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , а також шкоду, завдану зазначеному об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 .

Останній набув право користування зазначеним об`єктом нерухомого майна на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.08.2020 року №12-2020, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , який діяв не як фізична особа, а як фізична особа-підприємець, про що свідчить копія договору, долучена до позову.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 припинив свою діяльність як ФОП 06.10.2022 року.

Проте, у позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за користування об`єктом нерухомого майна за період з 01.08.2021 року по 21.06.2022 року, при цьому посилаючись на рішення Господарського суду Одеськохї області.

У постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 05 грудня 2022 ороку у справі № 916/2642/21 встановлено, що у даній справі, що переглядається позивач пред`явив позов про стягнення з відповідача коштів за користування нежитловим приміщенням.

Вказано, що відповідач факт користування вказаним приміщенням під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечував, як і узгоджений сторонами розмір плати за таке користування, отже, з урахуванням наведеного вище, також до безпідставно набутого майна набувача, з урахуванням розумності та справедливості у тому числі належить користування чужим майном (майном потерпілого).

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 будучи фізичною-особою підприємцем користувався зазначеним нежитловим приміщенням в тому числі у період за який позивач просить стягнути заборгованість у заявленому позову.

Також, шкода завдана об`єкту нерухомого майна була завдана саме фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , що підтверджується копією висновку експерта від 26.10.2023 року №37/2023, де експерт дійшов до висновку про те, що розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок проведення демонтажу робіт ФОП ОСОБА_1 в підвальному приміщенні становить 452 302,00 гривень.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України (далі - ГК України) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознакгосподарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною дев`ятою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 52 ЦК України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Зазначений висновок було зроблено у постанові Постанова ВП ВС від 09.10.2019 по справі № 127/23144/18.

Тому, враховуючи суб`єктний склад та зміст правовідносин сторін, що виникли в процесі господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , зокрема, орендна плата нарахована, а шкода об`єкту нерухомого майна завдана в процесі господарської діяльності фізичної особи-підприємця, статус якого наразі припинено, суд вважає, що зобов`язання за такими правовідносинами у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, а тому, така справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження.

На підставі зазначеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст.186, ст.ст.260,353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «ПРОМТЕХКОНТРАКТ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за користування приміщенням та відшкодування збитків.

Роз`яснити позивачеві, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів.

Суддя Косіцина В.В.