Справа № 216/2774/24
провадження №2/216/1517/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

05 травня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., представника позивача адвоката Сечка С.В., представника відповідача адвоката Ващенка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №6 дистанційно, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування в розмірі 131432,95 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2021 року о 13-30 год., у м. Кривий Ріг по вулиці Алмазна, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , та «AUDI» номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_2 .

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.03.2022 року по справі про адміністративне правопорушення №216/390/22 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вісників наземних транспортних засобів (Поліс №ЕР.).

Потерпілий своєчасно звернувся до Позивача із Повідомленням про ДТП від 20.12.2021 року, та із Заявою про виплату страхового відшкодування від 20.12.2021 року.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 130000,00 грн.

Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: звіту про оцінку майна №50/МЗ-22 від 08.06.2022 року, наказу №3/4736 від 13.06.2022 року, довідки № 1 від 10.06.2022 року.

Загальний розмір витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 131432,95 грн.

Позивач відшкодував завдані Відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 130000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №883920 від 14.06.2022 року, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1432,95 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №883768 від 09.06.2022 року (рахунок № 84107 від 08.06.2022 року, акт виконаних робіт). Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

10.10.2024 р. у справі №216/2774/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (адреса: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, 8, Код , р/р НОМЕР_4 в AT «Укрексімбанк» , м. Київ, МФО 322313) суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 131432,95 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

12.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 10.10.2024 року у справі №216/2774/24.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року відповідачу поновлено процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Прийнято до розгляду заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 10.10.2024 року у справі №216/2774/24, призначено судове засідання.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.02.2025 року заяву відповідача задоволено, рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.10.2024 року у цивільній справі №216/2774/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування скасовано, призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом сторін.

06.03.2025 року представник відповідача адвокат Ващенко О.М. через «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву, в якому прохав в задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі, а також стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь відповідача судові витрати. В обґрунтування заперечень зазначено, що відповідач не заперечує щодо вини в ДТП, яка трапилася за його участі 16 грудня 2021 року приблизно о 13 год 30 хв по вул. Алмазній в Центрально-Міському районі м. Кривий Ріг. Також Відповідач не заперечує щодо розміру страхового відшкодування. Але Відповідач заперечує щодо покладання на нього зобов`язання щодо відшкодування збитків, з огляду на те, що 29.07.2015 року, Відповідач при виконанні бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції, отримав статус учасника бойових дій, в підтвердження чого йому було видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_5 від 29.07.2015 року. Тобто, Відповідач належить до категорії громадян України, вказаних у п.13.1 ст.13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», через що, обов`язок відшкодування завданих збитків при ДТП покладається на МТСБУ. Крім того, при оформленні ДТП Відповідач надав органам Поліції посвідчення учасника бойових дій, у схемі ДТП було внесено відповідну інформацію, а також як повідомили в Поліції, було направлено форму 2 Позивачу, але не дивлячись на це, Позивач все одно звернувся до Суду з приводу стягнення шкоди з Відповідача, в той час як Позивач і зобов`язаний в межах страхового ліміту відшкодувати завдану шкоду. Також статус Відповідача, як учасника бойових дій, підтверджує факт відсутності будь-якої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без оформленого полісу, що також вказувалося в схемі ДТП, яка в свою чергу була в розпорядженні Позивача.

20.03.2025 року через «Електронний суд представником відповідача подане клопотання про долучення доказів, а саме: представник відповідача просить суд долучити до матеріалів справи відповідь Департаменту Патрульної Поліції № В-85аз/41/19/1/01-2025 від 14.03.2025 року, отриману на адвокатський запит.

У судовому засіданні, призначеному на 05.05.2025 року, представник позивача - адвокат Сечко С.В. прохав задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Ващенко О.М. заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, беручи до уваги доводи та аргументи, наведені в заяві про перегляд заочного рішення, враховуючи при ухваленні рішення долучені письмові докази.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи сторін доказами, наявними у справі, дійшов такого висновку.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 10.03.2022 року у справі № 216/390/22, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок., а також стягнуто судовий збір в сумі 496 грн 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

З постанови суду вбачається, що 16 грудня 2021 року о 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 по вул. Алмазній в Центрально-Міському м. Кривий Ріг, керуючи транспортним засобом «ВАЗ211101», номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час виконання маневру розвороту не переконався в безпечності свого маневру, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та допустив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у попутному напрямку, який після зіткнення по інерції продовжив рух та допустив наїзд на припаркований автомобіль «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_2 , отримала травми у виді забою м`яких тканин обличчя. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3.б, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Вказана постанова суду набрала законної сили 22.03.2022 року. (а.с. 4).

Згідно з вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність Потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вісників наземних транспортних засобів (Поліс № ЕР.).

Як було зазначено стороною відповідача у відзиві та встановлено судом під час розгляду справи, 29.07.2015 року Відповідач при виконанні бойових завдань в зоні проведення антитерористичної операції отримав статус учасника бойових дій, в підтвердження чого йому було видано відповідне посвідчення серії НОМЕР_5 від 29.07.2015 року.

Згідно відповіді Полку патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області Департаменту Патрульної Поліції № В-85аз/41/19/1/01-2025 від 14.03.2025 року, отриману на адвокатський запит та долучену до матеріалів справи представником відповідача, відносно ОСОБА_1 працівниками полку не було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки на момент вчинення ДТП останній мав при собі та надав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 .

Тобто, судом було з`ясовано усі обставини та встановлено, що під час дорожньо- транспортної події, яка сталася 16.12.2021 року о 13 год. 30 хв. по вул. Алмазній в Центрально-Міському м. Кривого Рогу, ОСОБА_1 був учасником бойових дій, та мав відповідне посвідчення.

Власником автомобіля «AUDI Q7», номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 . Транспортний засіб на час ДТП (16.12.2021 року) був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.205018314 (а.с.9).

20.12.2021 року до Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся власник пошкодженого автомобіля «Audi Q7», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с. 8).

Згідно зі звітом про оцінку майна № 50/МЗ-22 від 08.06.2022 р. «За визначенням оціночної вартості матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля «AUDI Q7», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження», складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , оціночна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 154980,53 грн. (а.с. 12-35).

Відповідно до наказу № 3/4736 від 13.06.2022 року та довідки № 1 від 10.06.2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому ОСОБА_2 в розмірі 130 000,00 гривень, які перераховано МТСБУ останньому 14.06.2022 року згідно платіжної інструкції № 883920 (а.с.37, 38).

Розмір витрат позивача на послуги аварійного комісара склав 1432,95 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №883768 від 09.06.2022 року (рахунок № 84107 від 08.06.2022 року, акт виконаних робіт) (а.с. 39, 40).

Загальний розмір витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди склав 131432,95 грн.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець.

Пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України встановлено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Крім того, за приписами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій під час керування транспортним засобом зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 01 березня 2018 року в справі № 201/14573/16-ц.

Аналогічні роз`яснення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Водночас, відповідно до п. 13.1 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час ДТП, тобто виникнення спірних правовідносин): учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача сплаченого майнового відшкодування у порядку регресу, адже згідно норм ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час ДТП, тобто виникнення спірних правовідносин) відповідач є учасником бойових дій, а отже особою, на яку поширювалась дія п. 13.1 ст. 13 та підпункту г) п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що є підставою для виплати відшкодування потерпілій особі МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих без можливості застосування регресу.

З огляду на вищевикладене, у позовних вимогах слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за подання позовної заяви, суд залишає за позивачем. Крім того, відповідачем при подачі заяви про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн., який останній прохав стягнути на свою користь з позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259 ч.6, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю за необгрунтованістю.

Стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України (, адреса: 02154, м. Київ, бульв. Русанівський, 8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати у вигляді витрат зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет.

Повний текст рішення складено 09 травня 2025 року, його фіксування не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суддя Г.М. Чирський