Справа № 530/1349/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

13.06.2025 року м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Ситник О.В., за участю секретаря Стрілець Л.Г. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями , -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за первинними позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Зіньківської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями.

Ухвалою судді від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 07.10.2024 року.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року призначено по справі судовий розгляд на 24.12.2024 року, яке відкладено на 03.02.2025 року.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Зіньківської міської ради, про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями - залишено без руху, 07.02.2025 року надійшла до суду заява позивачів про зміну позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.02.2025 року прийняті змінені позовні вимоги та підготовче судове засідання призначено на 15.04.2025 рік. Позивачами по справі зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідачем у справі зазначено ОСОБА_3 , ухвалою суду від 15.04.2025 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду .

На підтвердження позовних вимог позивачі вказали , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їхня мати , дружина батька ОСОБА_5 , після їх смерті відкрилась спадщина це житловий будинок з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який складається відповідно до технічного паспорта з житлового будинку ( літ. -А-1 ) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ.- В) , сарай ( літ.- Д) , колодязь питний ( літ. К) , ворота огорожі № 2 , огорожа № 3 . На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 була зареєстрована і проживала разом із своїм чоловіком а батьком позивачів ОСОБА_4 , який спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент смерті , також після смерті їх матері спадщину прийняли вони позивачі по справі та їх сестра по матері ОСОБА_3 , яка є відповідачем по справі після зміни позовних вимог, спадкова справа заведена у державній нотаріальній конторі . Після смерті їх батька ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадщину прийняли позивачі його сини ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , спадкова справа заведена у державній нотаріальній конторі . Згідно довідки Тарасівського старостинського округу Зіньківської міської ради будинковолодіння в с. Тарасівка вул. Садова 13 Полтавського району Полтавської області згідно по господарської книги № 6 , особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 року відносилось до типу колгоспний двір , членами двору були ОСОБА_4 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) голова сім`ї , ОСОБА_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) -дружина , ОСОБА_1 син та ОСОБА_2 син . Позивачі зазначають , що мати за життя і вони як сини і бувші члени колгоспного двору своєї долі не виділяли і не бажають виділяти, тому увесь житловий будинок в цілому рахувався за батьком на час його смерті , а враховуючи що вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька , то їм повинен перейти у спадщину цей житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідачка ОСОБА_3 після смерті матері спадщину прийняла , але у цю спадщину не входив житловий будинок вважають позивачі, оскільки мати за свого життя долі не виділяла у бувшому колгоспному дворі. Коли вони звернулись до державного нотаріуса із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , то їм було відмовлено , оскільки на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи.

В судове засідання 13.06.2025 року позивачі не з`явилися, до суду подали заяву, в якій виклали прохання провести розгляд справи за їх відсутності, змінені позовні вимоги підтримали та прохали задовольнити їх . Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася , повідомлена належним чином .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу .

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачами по справі є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований АДРЕСА_2 ( а.с. 4-5) , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований АДРЕСА_3 , відповідачкою по справі є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 12) , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 13). Згідно довідки Тарасівського старостинського округу Зіньківської міської ради будинковолодіння в с. Тарасівка вул. Садова 13 Полтавського району Полтавської області згідно по господарської книги № 6 , особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 року відносилось до типу колгоспний двір , членами двору були ОСОБА_4 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) голова сім`ї , ОСОБА_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) -дружина , ОСОБА_1 син та ОСОБА_2 син .( а.с. 14) , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 була зареєстрована і проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 ( а.с. 15) , на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований сам ( а.с. 15) , житловий будинок з господарськими будівлями який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який складається відповідно до технічного паспорта з житлового будинку ( літ. -А-1 ) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ.- В) , сарай ( літ.- Д) , колодязь питний ( літ. К) , ворота огорожі № 2 , огорожа № 3 . ( а.с. 16-25) , з інформації ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» державна реєстрація житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 не проводилась ( а.с. 26) , нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок ( а.с. 27), батьками позивача ОСОБА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( а.с. 28) , батьками позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ( а.с. 29) ,у свідоцтві про народження ОСОБА_6 матір`ю зазначена ОСОБА_7 , ( а.с. 30) ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_8 , після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_9 ( а.с. 32) .Оскільки в поза судовому порядку позивачі не можуть отримати спадкові документи тому звернулися до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті свого батька ( а.с. 90-92)

У відповідності до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до довідки Тарасівського старостинського округу Зіньківської міської ради будинковолодіння в с. Тарасівка вул. Садова 13 Полтавського району Полтавської області згідно по господарської книги № 6 , особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 15.04.1991 року відносилось до типу колгоспний двір , членами двору були ОСОБА_4 ( помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) голова сім`ї , ОСОБА_5 ( померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) -дружина , ОСОБА_1 син та ОСОБА_2 син .( а.с. 14)

Нині чинне законодавство не містить визначення поняття «колгоспний двір». З прийняттям Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007 року, колгоспний двір припинив своє існування. З Цивільного Кодексу України вилучено статті, що встановлювали його статус (Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16 грудня 1993 року № 3718-XII, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Він міг складатися і з однієї особи. Головою колгоспного двору був його засновник, як правило глава сім`ї, члени всі особи, котрі спільно проживали, вели господарство і перебували у сімейно-родинному зв`язку (подружжя, їхні батьки, діти, дід, баба, онуки та ін.), особи котрі тимчасово були відсутніми, перебували на дійсній військовій службі, виїхали на навчання чи займали виборчу посаду. Громадяни члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, вчителі та інші, а також громадяни, які не перебували в родинних зв`язках, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору.

У разі смерті одного з членів колгоспного двору, спадщина на спільне майно господарства за наявності інших його членів, не відкривалася. Це було можливим лише після смерті останнього члена двору. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно п. 9 зазначених Вказівок, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.За загальним правилом, працездатний член колгоспного двору втрачав право на частку у майні двору у тому випадку, якщо він не менш, ніж три роки поспіль не брав участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства двору. Це правило не поширюється за умови призову такого члена двору на військову службу, його навчання в навчальному закладі чи хвороби (положення статей 120-126 ЦК УРСР).

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам роз`яснюється, що положення статей 17, 18 Закону України Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.За приписами ст. 120, ст. 121, ст. 123 ЦК Української РСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. При цьому розмір часток учасників у праві спільної сумісної власності залежить від участі кожного із членів у його створенні.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (1217 ЦК України). Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України).

Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В матеріалах справи відсутні докази про виділення частки у бувшому колгоспному дворі за життя і членів двору і голови двору , також немає доказів що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 як суб`єкти права спільної сумісної власності заповіли свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Тобто спадщина відкрилась на спадкування житлового будинку тільки після смерті останнього члена бувшого колгоспного двору , а саме ОСОБА_4 , сини , позивачі по справі у яких були долі вибули з домоволодіння не виділивши також своїх долей . Тому спадщина відкрилась після смерті останнього члена бувшого колгоспного двору ОСОБА_4 , спадщину після смерті якого прийняли його сини позивачі по справі , а тому дане право може виступати об`єктом спадкування в цілому .

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Факт прийняття позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_4 . підтверджується інформацією державного нотаріуса спадкова справа № 241/2023 , тому суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за позивачами по частині

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76 , 81 , 141 , 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 право приватної власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який складається в цілому з житлового будинку ( літ. -А-1 ) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ.- В) , сарай ( літ.- Д) , колодязь питний ( літ. К) , ворота огорожі № 2 , огорожа № 3 як за спадкоємцем першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 право приватної власності на частину житлового будинку з господарськими спорудами який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та який складається в цілому з житлового будинку ( літ. -А-1 ) , сарай ( літ. Б) , сарай ( літ.- В) , сарай ( літ.- Д) , колодязь питний ( літ. К) , ворота огорожі № 2 , огорожа № 3 як за спадкоємцем першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник