Справа № 367/3833/25
Провадження №2/367/3982/2025
04 червня 2025 року м. Ірпінь
Ірпінський міський суд Київської області, в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участю секретаря Тараненко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Ірпінь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, про скасування арешту, -
В обґрунтування заявлених вимог та підстав звернення вказує, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_2 в свою чергу належить 61/100 частин вказаного житлового будинку.
Внаслідок збройної агресії російської федерації належний сторонам будинок зазнав пошкоджень та реєструючи звіт про фіксацію пошкодженого майна позивачу стало відомо, що на будинок накладено арешт.
Вказує, що згідно інформаційної довідки, суб`єктом обтяження на належний сторонам по справі будинок вказано ОСОБА_3 , без вказівки на будь-які інші ідентифікуючі дані. Додає, що вказана особа ніколи не була власником житлового будинку за ;14, що розташований в місті Ірпені Київської області.
Зазначає, що зверталась до Київського обласного державного нотаріального архіву із заявою про скасування арешту, однак, отримала відповідь про відсутність інформації про щодо накладення та зняття заборони Ірпінською міською державною нотаріальною конторою.
Згідно відповіді трудового архіву Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, документи з кадрових питань (особового складу) Українського філіалу ВЗУК на збереження до архіву не передавались тому надати відповідь щодо заборгованості та або її погашення по ОСОБА_3 не має можливості.
Таким чином позивачка, як власник частини житлового будинку позбавлена можливості розпорядитись належним їй майном через наявність обтяження, у зв`язку з чим ОСОБА_1 через свого представника адвоката Майко М.В. звернулась до суду з даним позовом
Ухвалою суду від 08.04.2025 року провадження по справі було відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивача та її представник в судове засідання не з`явились, 04.06.2025 року адвокат Майко М.В., яка діє від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи
Відповідач відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею.
Через відсутність від відповідача клопотань та відзиву на позов, наявності згоди позивача на заочний розгляд даної справи, суд, у відповідності до ст.280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав, позивачу на праві спільної часткової власності з 05.10.2023 року належить 39/10 частин житлового будинку за АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_2 в свою чергу належить інші 61/100 частин вказаного житлового будинку.
Державна реєстрація права власності на належну позивачу частку житлового будинку проведена на підставі договору дарування, укладеного 14.11.2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та посвідченого державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Копиловою В.В. за №2-3866.
При цьому, з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстре заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на належний сторонам на праві спільної часткової власності житловий будинок накладено обтяження у виді заборони на нерухоме майно, номер запису про обтяження 52078421, дата державної реєстрації 21.06.2004 10:00:39, документи подані для держаної реєстрації повідомлення, серія та номер б/н, виданий 27.05.1958 року, видавник: Український філіал ВЗУК. Підставою для внесення запису стола рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 69694215, від 11.10.2023 року. Особою, майно/права якої обтяжуються зазначено ОСОБА_3 .
Київський обласний держаний нотаріальний архів у відповідь на заяву ОСОБА_1 , повідомив останню про наявність запису про накладення заборони на ім`я ОСОБА_3 та надали копію сторінки з алфавітної книги заборон відчуження нерухомого майна та арештів, накладених на нерухоме майно та з реєстру для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, згідно з якою 1958 року накладено заборону на особу, яка отримала позику на ім`я ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 . Повідомили про неможливість надати інформацію стосовно накладення чи зняття арешту Ірпінською державною нотаріальною конторою у зв`язку з її відсутністю.
З відомостей КП Київської обласної ради «Зберігач» щодо інформації про об`єкт нерухомого майна вбачається, що назву АДРЕСА_2 змінено на Університетська згідно з рішенням Ірпінської міської ради від 30.12.2014 року.
Із долученої до матеріалів справи копії довідки з трудового архіву виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області вбачається, що відомості щодо заборгованості чи її погашення гр. ОСОБА_3 надати немає можливості у зв`язку з тим, що документи з кадрових питань (особового складу) Українського філіалу ВЗУК на зберігання не надходили.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 03.06.2016 №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ч.ч.1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Також із наявних матеріалів справи було встановлено, що належний сторонам по справі на праві спільної часткової власності житловий будинок, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України було практично знищено.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність порушеного права позивача на розпорядження належною їй часткою житлового будинку, яке підлягає захисту шляхом задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та скасування обтяжень, накладених на житловий будинок АДРЕСА_1 .
За наведених обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4-5, 13, 19, 77, 81-82, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280 352, 354-356 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, про скасування арешту - задовольнити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий