Справа № 588/1896/24
Провадження № 2/588/97/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судових засідань Гаврилович Я.Д., позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держпродспоживслужби України в Сумській області, Тростянецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у жовтні 2024 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він разом із дружиною ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку та земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та господарських споруд й ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 .

По сусідству з ними, по АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , яка є власницею житлового будинку та земельних ділянок.

Два роки тому чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_4 збудував вигрібну яму на відстані не більше трьох метрів від будинку позивача, чим унеможливлює проживання позивача по сусідству, оскільки з ями виникає постійний запах, а вода проникає під фундамент будинку позивача. Житловий будинок розташований на межі з сусідньою земельною ділянкою на відстані 1,70 м.

Окрім цього, на невеликій відстані від спільної межі до будинку позивача (два метри) зі сторони сусіда висаджені дві яблуні, корені яких руйнують фундамент будинку.

Незважаючи на прохання позивача перенести вигрібну яму в інше місце та зрізати яблуні сусіди не реагують.

У червні 2024 року позивач звернувся до Тростянецької міської ради для створення відповідної комісії та прийняття відповідних заходів щодо усунення перешкод у користуванні його житловим будинком та земельною ділянкою під забудовою.

У відповіді на його звернення Тростянецька міська рада повідомила, що відстань від вигрібної ями до житлового будинку не повинна бути меншою 20 метрів, однак посадові особи міської ради не вчиняли належних дій щодо відповідальності власників вигрібної ями.

Також, у липні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області з питанням щодо притягнення до відповідальності осіб, діями яких порушуються правила добросусідства, але отримав формальну відповідь з посиланням на те, що розгляд даного питання відноситься до компетенції Тростянецької міської ради, якою не була утворена належна комісія щодо перевірки звернення у зв`язку з чим особи не притягнуті до адміністративної відповідальності.

Крім того, у вересні 2024 року позивач з метою досудового врегулювання спору звернувся з листом-вимогою до ОСОБА_2 та прохав її вирішити цей спір у порядку добросусідства й самостійно усунути перешкоди у користуванні його нерухомим майном. Проте належної відповіді не отримав. Тобто сусіди ігнорують його законні вимоги щодо демонтажу вигрібної ями та зрізання дерев.

Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 провести: 1) демонтаж вигрібної ями, розташованої на її власній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ближче ніж 20 метрів від земельної ділянки, що належить у частці 1/2 йому та його дружині, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) зрізати дерева на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що ближче ніж 2 метри від межі із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.10.2024 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі тапризначено підготовче засідання.

31.10.2024 представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області подав письмові пояснення, у яких вказав, що оскільки Тростянецькою міською радою не була створена комісія по розгляду звернення ОСОБА_1 , тому Головне управління Держпродспоживслужби України в Сумській області було позбавлено можливості встановити порушення санітарних норм при облаштуванні вигрібної ями ОСОБА_2 та у разі наявності порушення вжити відповідних заходів реагування згідно законодавства.

01.11.2024 відповідачка подала відзив на позов, у якому зазначила, що вона є власницею частини будинку, що розташований по АДРЕСА_3 . Земельна ділянка під будинком перебуває у спільній власності з ОСОБА_5 . Вигрібна яма, про яку зазначає позивач, облаштована у виді септика шляхом встановлення шести бетонних кілець, є закритою та ізольованою спорудою, що забезпечує безпечність її експлуатації та нерозповсюдження неприємних запахів. Дерева, що розташовані на прибудинковій території доглянуті та своєчасно обрізаються. Позивач та його дружина неприязно відносяться до неї та її родини, через що між ними як сусідами періодично виникають конфліктні ситуації. Позивачем не надано доказів на підтвердження порушення його прав розташуванням вигрібної ями та дерев яблуні. Тому відповідачка просила відмовити позивачу у задоволенні позову та стягнути з позивача понесені нею судові витрати.

Ухвалою суду від 25.02.2025 було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено до судового розгляду, а також за клопотанням позивача витребувано докази у справі.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Також позивач звернув увагу на те, що він має право на своїй земельній ділянці садити дерева там де бажає, хоч і в самому будинку.

Відповідачка у судовому засіданні заперечила проти позову з підстав зазначених у відзиві на позові. Також відповідачка пояснила, що в іншому місці не можна облаштувати вигрібну яму, оскільки земельна ділянка вузька. Робили вигрібну яму не на шкоду сусідам. Їй належить половина будинку та в її користуванні перебуває половина земельної ділянки. Крім того, біля будинку проходить централізоване водопостачання. Біля будинку позивача росте багато яблунь, але чомусь позивачеві заважають саме її яблуні. Ці яблуні ростуть вже давно, близько 15 років.

Представник третьої особи Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області у судове засідання не з`явився та не повідомив про причину неявки.

Представниця третьої особи Тростянецької міської ради у судове засідання також не з`явилася, але подала заяву в якій вказала, що просить провести розгляд справи без її участі та щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи із такого.

Судом установлено, що ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 є співвласниками садиби, яка розташована по АДРЕСА_1 та складається із земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0766 га, а також розташованих на ній житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 11-35).

ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_4 (а.с. 84-89).

Земельні ділянки вказаних господарств є суміжними.

Між сторонами існує спір щодо розміщення вигрібної ями та насаджень яблунь на території господарства відповідачки. З цього приводу позивач неодноразово звертався до Тростянецької міської ради та Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області.

Так, листом від 09.07.2024 за вих. № 0907/7 Тростянецькою міською радою на звернення позивача було повідомлено про вимоги Державних санітарних норм та Держаних будівельних норм, щодо розміщення вигрібної ями та насаджень дерев (а.с. 37, 109-110).

Також 14.08.2024 на засіданні погоджувальної депутатської комісії Тростянецької міської ради була розглянута заява ОСОБА_1 від 25.07.2024 щодо направлення земельної комісії для вирішення питання з приводу розміщення багаторічних рослин на межі суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 . В ході розгляду заяви з виїздом на місце було встановлено, що біля паркану заявника, по АДРЕСА_1 , на території суміжного подвір`я, по АДРЕСА_2 , ростуть плодові дерева (яблуні). Гілки дерев періодично зрізаються ОСОБА_1 . Заявнику було надано роз`яснення, що у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев ті кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням (а.с. 38, 105-106).

Крім того, листом від 26.07.2024 за № 172-07.2/24 Охтирським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби України в Сумській області було повідомлено ОСОБА_1 про те, що на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю), тому було направлено лист міському голові м. Тростянець з пропозицією створити відповідну комісію із залученням до її складу фахівців відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства. Також ОСОБА_1 роз`яснено право самостійно звернутися до органів місцевого самоврядування або до суду для вирішення порушених ним питань (а.с. 39, 40, 74, 76, 114-117).

Також у доповнення до листа від 26.07.2024 за № 172-07.2/24 Головне управління Держпродспоживслужби України в Сумській області своїм листами від 21.08.2024 за № 198-07.2/24 та від 22.08.2024 за № 2956-04.1/24, повідомило позивача про те, що Тростянецькою міською радою не була утворена тимчасова спеціальна комісія щодо перевірки звернення у зв`язку з чим заходи адміністративного впливу, передбачені ст. 42 КУпАП відносно фізичної особи за порушення санітарного законодавства не можуть бути застосовані. Також позивачу роз`яснено необхідність дотримання правил добросусідства та в разі відсутності порозуміння на умовах добросусідства роз`яснено право на звернення до суду (а.с 41-44, 71, 72).

Крім того, у вересні 2024 року позивач звернувся до відповідачки з листом-вимогою в якому просив демонтувати вигрібну яму та зрізати дві яблуні, що ростуть на відстані двох метрів від його будинку (а.с. 45-46).

Відповідно до ч. 2-3 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб чи завдати шкоди довкіллю. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Положеннями ст. 104 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.

Згідно ст. 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Державними санітарними нормами та правилами утримання територій населених місць, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року, визначено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до п. 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Згідно п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Згідно з вимогами п. 6.1.41 Державних будівельних норм України Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», відстань від межі суміжної земельної ділянки до висаджених кущів, має становити 1 м, до стовбурів дерев - від 4 до 6 м залежно від крони, але не менше половини її діаметру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду, наголошуючи на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, зазначила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

За загальним правилом у цивільних справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника житлового будинку, власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом.

Відповідно до статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Європейській суд з прав людини у рішенні від 21 квітня 2016 року у справі Ivanova and Cherkezov v. Bulgaria, скарга № 46577/15, роз`яснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Законність знесення самочинного будівництва має бути оцінена на предмет пропорційності такого втручання.

Позивачем не надано доказів, які б безспірно свідчили про те, що зведення відповідачкою вигрібної ями та насадження дерев негативно вплинуло на якість його життя, або ж внаслідок зведення вигрібної ями та насадження дерев було завдано шкоди його майну та здоров`ю.

Також суд враховує і те, що з досліджених у судовому засіданні планів земельних ділянок господарств позивача та відповідачки вбачається, що площа земельної ділянки, якою користується відповідачка, не дає змоги розташувати вигрібну яму на відстані не менше 20 метрів від будинку позивача.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 14.12.2021 по справі № 149/736/20 непогодження співвласниками будинку місця розташування вигрібу, неможливість дотримання технічних та санітарних норм, за обставин цієї справи, само по собі не призвело до негативних наслідків для позивача, а отже не є підставою для задоволення позовних вимог про розібрання та засипання вигрібної ями.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держпродспоживслужби України в Сумській області, Тростянецька міська рада, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби України в Сумській області, адреса місцезнаходження: вул. Лихвинська Стінка, буд. 25, м. Суми, 40021, ;

третя особа - Тростянецька міська рада Сумської області, адреса місцезнаходження: вул. Миру, 6, м. Тростянець, Сумська область, 42600, .

Суддя О.О. Огієнко