Справа №717/659/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивач ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати стягнути з відповідачки.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької області.

Представник позивача: адвокат Телешман Ілона Іванівна.

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 не цікавиться сином, якого бачила востаннє 14 грудня 2023 року. З 14 грудня 2023 року відповідачка один раз телефонувала і хотіла взяти дитину. Позивач відмовив їй, оскільки водив сина в «дитячий садок». ОСОБА_2 нічого не передає сину. Малолітній ОСОБА_2 живе із позивачем та його матір`ю.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов.

Представник Кельменецької селищної ради в судове засідання не з`явився. До суду надійшов висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради №96 від 16 травня 2025 року, згідно до якого орган опіки та піклування Кельменецької селищної ради вважає за доцільне прийняти рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тих підстав, що відповідачка не живе із сином та не цікавиться його життям.

Враховуючи згоду позивача та його представника на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання про те, що вона є рідною сестрою позивача. Малолітній ОСОБА_2 живе із позивачем. Відповідачка ОСОБА_2 не відвідує свого сина ОСОБА_2 , не цікавиться його життям. Свідок буває вдома у позивача щодня. Востаннє свідок бачила відповідачку у 2023 році.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання про те, що вона працює на посаді завідуючої господарством закладу дошкільної освіти в с. Бабин. ОСОБА_2 ходить в заклад дошкільної освіти з квітня 2024 року, дитина доглянута, в чистому одязі. Свідок жодного разу не бачила відповідачку у закладі дошкільної освіти. ОСОБА_2 водять до закладу дошкільної освіти ОСОБА_1 або його мати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 20 квітня 2022 року. Відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішенням Кельменецького районного суду від 18 вересня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Вказані обставини стверджуються копією рішення Кельменецького районного суду від 18 вересня 2023 року у справі №717/1530/23, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 виданого 24 серпня 2023 року на бланку НОМЕР_1 . Рішенням Кельменецького районного суду від 10 січня 2024 року по справі №717/1876/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свого сина ОСОБА_2 , а також визначено місце проживання ОСОБА_2 з його батьком ОСОБА_1 . З 20 серпня 2023 року малолітній ОСОБА_2 проживає із батьком. Станом на 03 березня 2025 року ОСОБА_2 проживав разом із своїм батьком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 , який його самостійно виховує та утримує. Вказана обставина стверджується довідкою №76 від 03 березня 2025 року виданою старостою Бабинського старостинського округу Кельменецької селищної ради. Відповідачка жодного разу не відвідала заклад дошкільної освіти (ясла-садок) в с. Бабин, який відвідує її син ОСОБА_2 , контакт із закладом не підтримує, вихованням дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори, святкові ранки не відвідує. Вказані обставини стверджуються довідкою виданою Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) в с. Бабин №01020109 від 04 березня 2025 року.

Відповідачка понад один рік не займається вихованням дитини, не піклується про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний стан, матеріально дитину не підтримує, ухиляється від виконання своїх обов`язків. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами, а також встановлені висновком органу опіки та піклування Кельменецької селищної ради.

Своєю бездіяльністю відповідачка порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідачка порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Обставини цієї справи свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідачка після відкриття провадження у справі не змінила своєї поведінки та не виявляє бажання брати участь в утриманні сина. Суд враховує відсутність бажання відповідачки відновити спілкування із сином.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача достатньо обґрунтований та відповідає інтересам дитини.

Так, згідно із частиною шостою статті 56 ЦПК України органи державної влади та місцевого самоврядування можуть бути залучені судом до участі у справі або брати участь у справі за своєю ініціативою для подання висновків на виконання своїх повноважень. Участь зазначених органів у судовому процесі для подання висновків у справі є обов`язковою у випадках, встановлених законом, або якщо суд визнає це за необхідне.

Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як й інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили.

Із змісту висновку вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу свідомо та систематично не виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виховання і утримання дитини.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Органи державної влади і місцевого самоврядування, надаючи висновок, діють паралельно із судом - захищаючи права та інтереси дитини і тим самим допомагають суду здійснювати захист відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України. Такі висновки, безумовно, мають велике значення для ухвалення судом законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Дослідивши всі обставинам справи, взявши до уваги вік дитини, дотримуючись балансу між інтересами дитини та правами матері, зважаючи на характер поведінки відповідачки, суд не вважає можливим відмовляти в позові і попереджувати відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини.

Відповідачка не надала суду жодного доказу, який би стверджував її бажання брати участь у вихованні дитини, вчинення нею будь-яких дій з метою спілкування з дитиною та брати участь у вихованні сина та наявність перешкод у виконанні батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 180 СК України відповідачка зобов`язана утримувати свого неповнолітнього сина.

Відповідачка не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання сина сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України ОСОБА_1 має право на отримання аліментів від відповідачки у частці від її доходу або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право ОСОБА_1 порушується відповідачкою, оскільки остання не утримує матеріально свого сина.

Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2025 рік прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2025 року складає 2563 гривні.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідачка нарівні з позивачем зобов`язана нести витрати на утримання сина.

Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що вона на належному рівні матеріально утримує сина та забезпечує його відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України.

Також в порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів, що вона має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну вимогу ОСОБА_1 про стягнення аліментів слід задовольнити.

Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 13 березня 2025 року.

Суд вважає, що по справі слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги, слід задовольнити повністю.

На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання якої АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Кельменецька селищна рада Дністровського району Чернівецької області, яка розташована в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області Площа Центральна будинок 4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно до повноліття ОСОБА_3 , починаючи з 13 березня 2025 року.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Це заочне рішення може бути переглянуте Кельменецьким районним судом Чернівецької області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13 червня 2025 року.

Суддя: