Провадження №2-п/748/11/25
Єдиний унікальний № 748/816/25
У Х В А Л А

16 червня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.,

секретаря Базарної М.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника Добрицька В.С. звернулась до суду із заявою, у якій просить скасувати заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року по справі № 748/816/25, провадження 2/748/578/25 та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Вимоги обгрунтовує тим, що ухвалу Чернігівського районного суду від 18 березня 2025 року про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» не отримало, про наявність заочного рішення суду від 15 квітня 2025 року товариству стало відомо в результаті моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень. Зазначає, що в рішенні суду, яке підлягає перегляду, не вказано, як саме повідомлявся відповідач про розгляд справи, відсутні посилання на дату відправки та отримання копії ухвали від 18 березня 2025 року та позовної заяви засобами поштового зв`язку, відповідач був позбавлений можливості вчасно підготувати і надати суду відзив на позовну заяву. Вважає, що існування цих обставин свідчать про обґрунтованість неподання відзиву та необхідності скасування заочного рішення. Крім того, зазначає, що у зв`язку з форс-мажорними обставинами, пов`язаними з військовою агресією російської федерації, товариство з поважних причин не мало можливості виконати зобов`язання за договорами оренди землі.

Одночасно заявник просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, зважаючи на те, що встановлений ст. 284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення було пропущено з поважних причин, а саме при формуванні заяви від 16 травня 2025 року помилково не було долучено платіжне доручення про сплату судового збору, тому як тільки відповідач ознайомився з ухвалою суду від 30 травня 2025 року про повернення заяви, так одразу було вжито заходи щодо усунення недоліків, які були при первісному зверненні із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року заяву прийнято та призначено до розгляду.

У судове засідання представник заявника, належним чином повідомлений про розгляд справи, не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.

ОСОБА_1 судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати задоволено, розірвано договір оренди землі №63 від 19 жовтня 2015 року, предметом якого є земельна ділянка з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, площею 3, 5284 га, кадастровий номер :06:000:0075, розташована на території Слабинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, номер запису про інше речове право: 11735008 від 19 жовтня 2015 року, стягнуто з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» заборгованість з орендної плати за 2022 - 2024 роки в розмірі 17 631 грн. 01 коп. (сума зазначена з вирахуванням податку з доходів (18%) та військового збору (1,5%) та 2 422 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 21-29).

Слід зазначити, що 16 травня 2025 року представник ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» - Добрицька В.С. зверталась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 рок.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2025 року заяву залишено без руху для сплати судового збору (а.с. 52-53).

Згідно довідки про доставку електронного документа, 23 травня 2025 року об 07:59 год. до електронного кабінета ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» та її представника ОСОБА_2 в системі «Електронний суд» доставлено копію ухвали від 20 травня 2025 року по справі №748/816/25 (а.с. 54-55).

Заявник вказані в ухвалі суду недоліки не усунув, в зв`язку з чим, ухвалою судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30 травня 2025 року заяву про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року у справі № 748/816/25 повернуто заявнику. (а.с. 56).

Відповідно до довідки про доставку електронного документа 31 травня 2025 року о 19:54 год. до електронного кабінету ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» та її представника Добрицької В.С. в системі «Електронний суд» доставлено копію ухвали по справі №748/816/25 (а.с. 57-58).

Щодо обізнаності відповідача із судовим провадженням та рішенням суду слід зазначити таке.

Довідкою про доставку електронного документа підтверджується, що 17 березня 2025 року о 17:37 до електронного кабінету ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» в системі «Електронний суд» доставлено позовну заяву ОСОБА_1 з додатками (а.с 19).

Згідно довідки про доставку електронного документа 19 березня 2025 року о 01:15 год. до електронного кабінета ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» в системі «Електронний суд» доставлено копію ухвали про відкриття провадження від 18 березня 2025 року по справі №748/816/25 (а.с. 18).

Відповідно до положень ст. 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи та про прийняті у справі судові рішення шляхом направленням документів до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд».

Рішення суду від 15 квітня 2025 року направлено до електронного кабінету ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» в системі «Електронний суд» та доставлено 16 квітня 2025 року о 05:34, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (а.с. 30).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнов проти України", відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд звертає увагу, що ним вжито всіх заходів для повідомлення учасника справи про судовий розгляд. Неналежне виконання стороною своїх процесуальних обов`язків та зловживання процесуальними правами не може бути підставою для скасування рішення суду. Таким чином, вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про час, дату і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі № 214/5505/16 висловила правову позицію щодо застосування процесуальних норм права при перегляді заочного рішення суду, зокрема зазначала: Заяву про перегляд заочного рішення, оформлену відповідно до вимог, установлених частинами першою сьомою статті 285 ЦПК України, суд приймає та розглядає у порядку, передбаченому статтями 286, 287 ЦПК України. За змістом речення першого частини першої статті 286 ЦПК України суд зобов`язаний прийняти до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, якщо вона відповідає зазначеним вимогам, тобто є належно оформленою.

Визначений у статті 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний як до розгляду по суті цієї заяви, так і до розгляду на предмет дотримання строку її подання.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження (речення перше частини третьої статті 287 ЦПК України).

У разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що до матеріалів заяви про перегляд заочного рішення суду не додано жодного доказу на підтвердження поважності пропущення строку для звернення до суду з цією заявою - відсутні підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а тому необхідно відмовити заявнику у поновленні строку для звернення з зазначеною заявою, а також відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Щодо підтвердження повноважень представника заявника суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України, повноваження представника юридичної особи мають бути підтверджені довіреністю юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 вересня 2023 року, приєднаного до заяви про перегляд заочного рішення, Шкітюк В.В. є керівник ТОВ " Агрофірма " Іванівка АГ" (а.с.67).

17 вересня 2024 року, Шкітюк В.В. уповноважив, в порядку передоручення Ізмайлова Д.Л. представляти інтереси Товариства з правом передоручення іншим особам (а.с. 66).

07 травня 2025 року Ізмайловим Д.Л. на підставі довіреності виданої щодо ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ» уповноважено в порядку передоручення Добрицьку В.С. представляти інтереси Товариства (а.с. 65).

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

29 грудня 2019 року набрав чинності Закон України від 18 грудня 2019 року N 390-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення"(далі - Закон N 390-ІХ).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповіднодо закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (само представництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі N 303/4297/20 зазначила, що згідно з пояснювальною запискою до законопроекту N 2261 від 15 жовтня 2019 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді", який 18 грудня 20 і 9 року ухвалили як Закон N 390-ІХ, право юридичної особи на особисте представництво у судах штатними працівниками скасувала реформа трьох процесуальних законів 2017 року, що негативно вплинуло на можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво. Тому, ухвалюючи Закон N 390-ІХ, парламент поширив інститут самопредставництва юридичної особи в суді не тільки на її керівника або члена виконавчого органу, як це було починаючи з 15 грудня 2017 року, але й на будь-яку іншу особу, уповноважену на це за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).

Отже, з 29 грудня 2019 року само представництво юридичної особи у судочинстві можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту).

Подібний підхід до аналізу функцій представника юридичної особи у порядку самопредставництва відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 вересня 2023 року у справі N 760/2541 1/20 (провадження N 61 -8736св23), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 07 вересня 2023 року у справі N 320/508/23 (провадження N К/990/28804/23), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 лютого 2024 року у справі N 420/16521/21 (провадження N К/990/23986/22).

Повноваження представника мають бути підтверджені такими документами як довіреність фізичної або юридичної особи, свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Незалежно від того, чи є справа складною або малозначною, представляти юридичну особу в суді має право виключно адвокат або працівник юридичної особи з наданням до суду документів, які підтверджують його повноваження у відповідності до вимог ЦК України, які підтверджують факт того, що представник є працівником такої юридичної особи або адвокатом. Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією ВС у справі N 303/4297/20.

Так у постанові від 06 листопада 2023 року по справі N 149/289/21, вирішуючи питання щодо самопредставництва юридичної особи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі N 9901/39/20 (провадження N 11-137заі20).

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що процесуальне законодавство передбачає дві форми участі сторін у справі, а саме: участь через представника (представництво) і особисту участь (самопредставництво). Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що для визнання особи такою, яка діє в порядку самопредставництва, потрібно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи без додаткового уповноваження, тобто без довіреності.

Крім того, Верховний Суд врахував також останні за часом висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі N 303/4297/20. Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, потрібно підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника).

Інакше кажучи, процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності. - інші особи (стаття 60 ЦПК України).

Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у частинах першій і четвертій статті 62 ЦПК України. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Поряд з цим до заяви про перегляд заочного рішення суду не додано доказів, які дозволяють встановити обсяг повноважень представника.

Копія наказу про призначення на посаду юрисконсультом Добрицьку B.C. підписаний гр. ОСОБА_3 - неуповноваженою особою, тобто особою, що не є директором товариства, тому що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в графі відомості про керівника юридичної особи станом з 01.11.2024 єдиним керівником товариства є Кошелев Дмитро Віталійович, який є адміністративним директором товариства з 01.11.2024 згідно зі статутом.

Інших документів, що дозволяють встановити статус підписанта наказу (гр. Мороз В.) про прийняття на роботу юрисконсультом Добрицьку B.C.. документів, що підтверджують трудові відносини ОСОБА_4 з ТОВ «Агрофірма «Іванівка АГ», обсяг її повноважень не надано.

Також дані про Добрицьку B.C., як особу, яка може вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, відсутні в наданій до заяви Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Аналіз практики Верховного Суду (що наведено по тексту виїде) свідчить, що сама лише довіреність не може підтверджувати повноваження працівника представляти інтереси юридичної особи в порядку самопредставництва.

В ухвалі від 07.02.2020 у справі N 17/495-08 Верховний Суд додатково вказав, що для підтвердження повноважень брати участь у справі в порядку самопредставництва працівник (юрисконсульт) має надати суду: докази того, що особа обіймає певну посаду (наказ, трудовий договір), а також докази, які дозволяють встановити обсяг повноважень вказаної посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

Відтак, Добрицькою В.С. не долучено належних доказів на підтвердження повноважень діяти в порядку самопредставництва від імені товариства, чи наявності у неї свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, відповідно доказів процесуальної дієздатності від імені товариства та право підписувати заяву на перегляд заочного рішення у справі.

Відповідно до чинного законодавства, повноваження представника Добрицької В.С. не є підтвердженими.

Керуючись статтями 287, 352, 353 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про перегляд заочного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Іванівка АГ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Хоменко Л.В.