Провадження № 2-з/686/98/25
16 червня 2025 року м. Хмельницький

Вимоги заяви про забезпечення позову мотивовано тим, що вказані об`єкти нерухомого та рухомого майна є об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , були придбані ними спільно у період шлюбу, проте право власності на них було зареєстровано на ОСОБА_3 , який у добровільному порядку відмовляється їх поділити. Також у заявниці є побоювання, що ОСОБА_3 може відчужити зазначенні об`єкти з метою ухилення від їх поділу.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з наданими доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог заяви з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Отже, суд дійшов висновку, що зазначений у заяві захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки та житловий будинок, як такий, є ефективним та необхідним з огляду на предмет спору (поділ спільного майна подружжя). Невжиття даного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивачки ОСОБА_1 , за захистом яких вона має намір звертатись до суду, у випадку, якщо рішення суду буде ухвалене на її користь.
Зазначений вид забезпечення позову фактично не перешкоджає ОСОБА_3 володіти та користуватися земельними ділянками та житловим будинком, отже, у випадку відмови у позові, ОСОБА_3 не буде завдано значних збитків.
Разом з тим, суд не має змоги задоволити вимоги заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб, оскільки жодного доказу його існування та перебування у власності ОСОБА_3 суду не надано.
Керуючись ст.ст. 149 153, 157, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд
-житловий будинок загальною площею 165,9 кв.м., житловою площею 80,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
В задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу, може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: О.М. Палінчак