Провадження № 2/361/5320/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.25

10 квітня 2025 р. м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Писанець Н.В.,

при секретарі Бондар Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 09.06.2006 року, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08.02.2024р. №761/18475/23.

Після чого, сторони звернулись до суду із позовом про поділ майна подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2024р. у справі №761/25451/23 було ухвалено: визнати за ОСОБА_1 - право власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч)грн. 00 коп. А також ухвалено визнати за ОСОБА_3 - право власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч)грн. 00 коп.

При цьому, визнання за ОСОБА_1 право на частку вартості вищевказаного автомобіля без зобов`язання відповідача виплатити компенсацію її частки не призвело до відновлення її порушених прав. Враховуючи обізнаність відповідача про існування вищевказаного судового рішення та свого обов`язку компенсувати, передати, перерахувати вказані кошти позивачу, ОСОБА_3 ігнорує свій обов`язок, чим, на думку позивача, безпідставно залишив їх собі та користувався. Вважаючи грошові кошти в сумі 600 000,00 грн.- безпідставно збереженим майном, та наявним у відповідача обов`язок їх повернути, позивач вважає їх боргом та вбачає можливість здійснити нарахування індексу інфляції у розмірі 18 112,96 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми розміром 5 114,75 грн.

Присутні у судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Присутній у судовому засіданні відповідач та його представник не погодились із позовними вимогами, висловили обґрунтування своєї незгоди, які полягають у наступному. Дійсно, сторони перебували у шлюбі у вказаний позивачем період та набули спільне майно, що було поділено рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2024р. у справі №761/25451/23. Однак, на думку сторони відповідача, вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_3 не було зобов`язано сплатити на користь позивача ОСОБА_1 частки вартості спірного автомобілю, а лише визначено частини кожного із подружжя у спільному майні у грошовому еквіваленті, тому вважати цю суму борговим зобов`язанням є невірним та неспроможним, тому до відповідача не можна застосовувати наслідки невиконання боргових зобов`язань. Також відповідачем зазначено про визнання позовних вимог у частині сплати на користь позивача 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 грн.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 09 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі у подружжя народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08.02.2024 року шлюб між сторонами, зареєстрований 09 червня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 487 було розірвано.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2024р. у справі №761/25451/23 було ухвалено: визнати за ОСОБА_1 - право власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч)грн. 00 коп. А також ухвалено визнати за ОСОБА_3 - право власності на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та на 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 (шістсот тисяч)грн. 00 коп.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статі 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню в інших судових провадженнях за участю тих самих осіб, якщо інше не встановлено законом. Це правило, відоме як преюдиція, означає, що факти, визначені одним судом, вважаються встановленими і не потребують повторного доведення в інших справах.

Враховуючи наведене та вивчаючи зміст судового рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2024р. у справі №761/25451/23, суд не вбачає у його змісті встановленою обставину, яка містила б обов`язок відповідача ОСОБА_3 сплатити на користь позивача ОСОБА_1 вартість 1/2 частки автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 грн. у зв`язку із чим, вимоги позивача щодо нарахування та стягнення з відповідача на її користь індексу інфляції у розмірі 18 112,96 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми розміром 5 114,75 грн. не підлягають до задоволення, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами.

За своїм змістом та обґрунтуванням, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь з ОСОБА_3 вартість 1/2 частки автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600 000,00 грн. є по суті позовною вимогою про припинення права власності на частку майна та стягнення компенсації.

При цьому, суд виходить з наступного - якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто, суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України,кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Враховуючи, що розмір компенсації вартості спірного майна є встановленим судовим рішенням, що набрало чинності, та додатковому доведенню не підлягає, а також у судовому засіданні відповідач визнав цю вимогу позивача, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача у цій частині.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити частково.

Водночас відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти судові витрати на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 3500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів- задовільнити частково.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску у сумі 600000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 600 000 (шістсот тисяч) грн. 00 коп. - як 1/2 частки вартості автомобіля марки «Hyundai» модель «Tucson» 2021 року випуску.

В задоволенні решти заявлених вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовій збір в сумі 3500,00 (три тисячі п`ятсот) грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Писанець Н.В.