487/204/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Чулуп О.С. за участю секретаря судового засідання Ребрина Д.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у цивільній справі №487/204/17, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поворот виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.11.2019 року.

В обгрунтування заяви заявник вказує, що 22.11.2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалене заочне рішення по цивільній справі №487/204/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вказаним рішенням постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 68230,19 гривень, та судовий збір 1600,00 грн. На виконання вказаного рішення Центральним районним судом 22.11.2021 року було видано виконавчий лист. Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №69590351. 07.03.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №69590351. 13.11.2024 року відповідно до квитанції з розрахункового рахунку ОСОБА_1 були стягнуті кошти в сумі 27738,17 грн.

Заявник зазначає, що 20 листопада 2024 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва вказане заочне рішення було скасоване, та призначено справу до розгляду. За результатами розгляду вказаної справи Центральним районним судом м. Миколаєва було ухвалене рішення від 25.04.2025 року, яким відмовлено в задоволенні позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зокрема рішенням суду встановлено, що стягненню з відповідача підлягає лише тіло кредиту в розмірі 9842,35 грн, а заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 57541,66 грн. та пенею (комісією) в розмірі 2846.18 грн. задоволенню не підлягають. Також судом встановлено, що з ОСОБА_1 вже стягнуті кошти в межах виконавчого провадження №69590351 в сумі 27738,17 грн. Оскільки сума, яка за висновками суду підлягає стягненню з відповідачки в розмірі 9842,35 грн. вже стягнута з останньої, судом відмовлено в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, різниця між сумою, яка підлягала стягненню з відповідачки (9842,35 грн) та сумою, яка примусово стягнута з ОСОБА_1 (27738,17 грн) складає 17895,82 грн.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 листопада 2019 року по справі № 487/204/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором № б/н від 08.10.2013 р. в сумі 68230 грн. 19 коп.. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. В частині вимог щодо стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3511,51 грн. (процентна складова) відмовлено.

Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №69590351. 07.03.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження №69590351.

13.11.2024 року відповідно до квитанції з розрахункового рахунку ОСОБА_1 були стягнуті кошти в сумі 27738,17 грн. В призначенні платежу зазначено: «стягнення; за ВП № 69590351; з виконаннявиконавчого документу; виконавчий лист; №487/204/17; виданий; 22.11.2021; документ видав; Центральний районний суд м. Миколаєва»

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2024 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.11.2019 р. року у справі № 487/204/17 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборговності за кредитним договором.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2025 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі №13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі №569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №336/9595/14, оскільки поворот виконання рішення є гарантією відновлення прав учасників процесу, то суди повинні задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті з нього кошти за скасованим судовим рішенням, за відсутності обмежень, встановленихст.382 ЦПК України 2004 року(ст.445 ЦПК Україниу редакції з 15 грудня 2017 року), яка визначає особливості повороту виконання в окремих категоріях справ.

Зважаючи на викладене, враховуючи те, що згідно рішення суду від 25 квітня 2025 року вбачається, що з ОСОБА_1 стягненню з відповідача підлягає лише тіло кредиту в розмірі 9842,35 грн., проте враховуючи також, що з ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження було стягнуто кошти в розмірі 27738,17 грн., то різниця надмірно стягнутих коштів між сумою, яка підлягала стягненню з відповідачки (9842,35 грн) та сумою, яка примусово стягнута з ОСОБА_1 (27738,17 грн) складає 17895,82 грн.

За такого, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 17895 грн. 82 коп. в порядку повороту виконання рішення суду

На підставі викладеного, керуючисьст.444 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.11.2019 року, ухваленого по цивільній справі №487/204/17 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в сумі 17895,82 грн.

В порядку повороту виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва по справі №487/204/17 стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) грошові кошти в сумі 17895 гривень 82 коп.

Видати виконавчий лист.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя