Справа № 369/9585/25
Провадження № 2/369/7866/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

09.06.2025 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрійко Олени Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/9585/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Баландін Володимир Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Андрійко Олена Володимирівна звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Баландін Володимир Васильович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович, про визнання правочинів недійсними, визнання права власності та витребування майна.

З метою забезпечення позову того ж дня представником позивача було подано заяву про забезпечення позовних вимог. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, предметом якого є наступні позовні вимоги:

-Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 12.11.2024 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Світланою Вікторівною на ім`я ОСОБА_2 ;

-Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянку загальною площею 0,1201 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:040:0015 від 22.11.2024 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , та посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Баландіним В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1741;

-Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Баладіна Володимира Васильовича від 22 листопада 2024 року, індексний номер: 76233497, про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:040:0015 за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.11.2024 року;

-Визнати недійсним іпотечний договір від 25.02.2025, серія та номер 740, виданий та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода Олександр Миколайович;

-Скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шкода Олександра Миколайовича від 25 лютого 2025 року, індексний номер: 77465137 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:040:0015 на підставі Іпотечного договору, серія та номер 740, виданого 25.02.2025 року на виконання основного зобов`язання договору позики (серія та номер 25-02-2025 від 25.02.2025 року);

-Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27.09.2022 року) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:040:0015;

-Витребувати від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27.09.2022 року) земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:040:0015.

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_6 є законним спадкоємцем ОСОБА_9 та власником спірної земельної ділянки з моменту відкриття спадщини. Водночас, як стало відомо стороні позивача, вказана земельна ділянка неодноразово відчужувалась третіми особами протягом короткого періоду після смерті спадкодавця та на час подання позову право власності на неї зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 .

На даний час спірна земельна ділянка передана в іпотеку з фіксованою датою виконання зобов`язання 25 травня 2025 року, що створює реальну загрозу звернення стягнення на предмет іпотеки ще до ухвалення рішення у справі.

На думку представника позивача, відсутність арешту на спірну земельну ділянку дозволяє потенційно вільне розпорядження об`єктом навіть на момент судового розгляду, що унеможливить виконання рішення про витребування.

Як зазначає представник позивача, правові підстави для покладення на позивача обов`язку внесення зустрічного забезпечення відсутні, оскільки позивач діє виключно для захисту законних спадкових прав, заявлені заходи є пропорційними, спрямованими на охорону предмета спору, а також ризики заподіяння відповідачам шкоди або втрати майна відсутній.

Захід забезпечення позову, про який йдеться у заяві є співмірним із заявленими позовними вимогами та забезпечує збалансованість інтересів сторін, також він є засобом тимчасового характеру та має на меті збереження існуючого становища до ухвалення судового рішення у справі та набрання ним законної сили для забезпечення можливості ефективного поновлення прав позивача.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд:

1. Накласти арешту на земельної ділянки загальною площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, державним реєстраторам, реєстраційним службам, нотаріусам, а також будь-яким іншим суб`єктам, які наділені владними повноваженнями щодо здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, а саме: відчужувати у будь-який спосіб та розпоряджатися нерухомим майном, в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, міни, звернення стягнення, внесення до статутного капіталу юридичних осіб, шляхом передачі у спільну власність та вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна земельної ділянки загальною площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці загальною площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

4. Заборонити будь-яким органам державної органам влади, місцевого самоврядування, органам та посадовим особам, наділеним повноваженнями щодо надання дозволів, погодження проектної документації, прийняття об`єктів в експлуатацію або здійснення інших дозвільних і реєстраційних функцій у сфері будівництва (включаючи, але не обмежуючись: органами ДАБІ, виконавчими комітетами місцевих рад, департаментами містобудування та архітектури, інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю), вчиняти будь-які дії щодо спірного об`єкта нерухомого майна земельної ділянки площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: надавати дозволи на виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці; погоджувати проектну або містобудівну документацію щодо будь-якого будівництва на цій ділянці; здійснювати прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомості, що можуть бути збудовані на вказаній ділянці; вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на реалізацію права забудови щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та подану заяву суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18.

Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 427658138, сформованої 20 травня 2025 року, земельна ділянка з кадастровим номером :01:040:0015, площею 0,1201 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 4, належить на праві власності ОСОБА_3 .

З поданої заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів вбачається, що у разі прийняття рішення на користь позивача у цивільній справі можуть виникнути труднощі у подальшому при виконанні такого рішення.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу та предметом позовних вимог, оскільки, застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачам, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, та враховуючи, що вид забезпечення позову, вказаний у заяві позивача, а саме накладення арешту на земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є співмірним із заявленим позовом та буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку, а також заборони проведення на вказаній ділянці будь-яких робіт, оскільки, накладення арешту на майно є достатнім заходом для забезпечення позову у даній цивільні справі, так як передбачає заборону відчужувати його, а тому не потребує додаткової заборони вчиняти будь-які дії щодо спірного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Андрійко Олени Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі №369/9585/25, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку загальною площею 0,1201 га, кадастровий номер :01:040:0015, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА