ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/28492/24

Провадження № 22-ц/820/1203/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 адвоката Гуменюк А.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року, суддя Палінчак О.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

встановив:

В жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити його опікуном.

В обґрунтування заяви зазначив, що його рідний брат, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на психічне захворювання.

За станом здоров`я ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду, відповідного медичного нагляду та лікування.

Через психічне захворювання брат самостійно не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2022 року у справі №686/17044/22 ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено його, ОСОБА_1 , опікуном брата.

Їх батьки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть виконувати обов`язки опікуна відносного свого сина, ОСОБА_2 , оскільки батько є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, а мати перебуває на обліку у КП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» у зв`язку із психоневрологічними розладами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14.03.2025 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановлено над ним опіку. В задоволенні решти вимог відмовлено. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано під опіку виконавчому комітету Хмельницької міської ради як органу опіки та піклування.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що в поданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про призначення опікуна не наведено обґрунтування необхідності призначення саме ОСОБА_1 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . Подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном є таким, що винесено передчасно, без повного дослідження всіх обставин цього питання, ґрунтується виключно на даних, отриманих від заявника.

Зазначено, що ОСОБА_1 не було надано суду доказів належного виконання ним опікунських обов`язків щодо брата протягом 2022-2024 років, у період, коли його згідно з рішенням суду від 02.11.2022 року у справі №686/17044/22, було призначено опікуном ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 недієздатним та призначити його опікуном брата.

В обґрунтування скарги вказав, що він добросовісно виконує обов`язки по догляду та лікуванню свого брата, ОСОБА_2 .

Констатація судом факту недоведення ним вчинення дій щодо належного виконання обов`язків опікуна ОСОБА_2 в період з 2022 року по 2024 рік є необґрунтованою, скільки доказів щодо здійснення ним неналежного опікунства відносно брата ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Також необґрунтованими є висновки суду щодо нез`ясованої можливості батьків заявника опікуватися молодшим сином, різним місцем проживання заявника та ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 в суді не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 . Їх батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно з рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.11.2022 року, яке набрало законної сили 06.12.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним, встановлено над ним опіку. Опікунами ОСОБА_2 призначено ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 03.01.2014 року та довідки до акту огляду МСЕК №572150 від 12.02.2013 року, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю ІІ групи, загальне захворювання.

У довідці КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я» №3755 від 14.10.2024 року зазначено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я», з 2023 року має хронічне психічне захворювання, потребує відповідного медичного нагляду та лікування.

Згідно з довідкою №З-03-45147 від 02.10.2024 року, ОСОБА_2 проживає разом із батьками, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту довідки №З-03-45142 від 02.10.2024 року, ОСОБА_1 проживає із ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Висновком судово-психіатричної експертизи №38 від 13.01.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 страждає на стійкий хронічний психічний розлад, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними.

Поданням про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення йому опікуна виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 28.02.2025 року, №202562, заяву ОСОБА_1 про призначення його опікуном задоволено. Визнано за можливе виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна та внесення подання Хмельницькому міськрайонному суду про встановлення опіки над недієздатним ОСОБА_2 та призначення його опікуном ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати 2-х років.

Спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року №34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 року за №387/3680 (далі - Правила).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишилися без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

Відповідно до пункту 3.1. Правил при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Також, пунктом 3.3 Правил визначено перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, а саме: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органу опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі №753/1905/22 (провадження №61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі №736/1508/17 (провадження №61-39361св18), від 28.02.2024 року у справі №372/3474/21 (провадження №61-16349св23).

У частинах 2-5 статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (постанова Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі №753/1905/22).

Згідно з частиною 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом 5 пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , проживає із сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , займається адвокатською діяльністю.

ОСОБА_2 проживає разом із батьками, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів щодо неможливості виконувати обов`язки опікуна одним з батьків ОСОБА_2 , матеріали справи не містять. В той же час, батьки ОСОБА_2 є дієздатними особами, мати, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має постійне місце роботи в АТ «Хмельницькобленерго».

У справі також відсутні докази щодо проведення перевірки умов життя можливого опікуна, відсутності в його сім`ї захворювань, які перешкоджатимуть влаштуванню до нього особи, яка потребує опіки.

Надане до суду подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 зазначених відомостей також не містить.

Суд першої інстанції правильно встановив вищевказані обставини та дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова