Дата документу 11.06.2025 Справа № 331/1873/25
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/1873/25 Пр. № 22-ц/807/1065/25Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В.М. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.,

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» на ухвалу Жовтневого (нова назва - Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

31.03.2025 року Банк звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.в.м.с.1-3), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь достроково заборгованість за договором № 014-RO-82-212718586 від 16.06.2023 р станом на 10.02.2025 року у розмірі 386105,56 грн., а також судовий збір 5791,58 грн.

Одночасно з позовною заявою Банком подано заяву про забезпечення позову (а.в.м. с.50-52), в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 7/15 квартири загальною площею 73,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначав, що Банк і відповідач уклали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-212718586 від 16.06.2023 р., згідно із яким Банк видав відповідачу кредит у розмірі 505 152,56 грн. до 16.06.2029 р. під 29,9% річних. Всупереч вимогам договору позичальник не виконала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом складає 386105,56 грн. З огляду на те, що заявлені вимоги мають значний розмір та враховуючи відсутність належного виконання зобов`язання, накладення арешту на нерухоме майно є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, та недопущення відчуження цього майна під час розгляду справи з метою подальшого приховання та унеможливлення його реалізації.

В автоматизованому порядку суддею суду першої інстанції у цій справі визначено суддю Світлицьку В.М. (а.в.м.с. 54). Ухвалою суду першої інстанції від 01 квітня 2025 року (витяг з ЄДРСР - а.в.м.с. 96-97) провадження у цій справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року (а.в.м.с.55-56) у задоволенні вищезазначеної Банку про забезпечення позову у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, Банк, як позивач, у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с.61-64) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву у повному обсязі.

В автоматизованому порядку 21.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.в.м.с.74). Ухвалою апеляційного суду від 22.04.2025 року (а.в.м.с.75) витребувано у суду першої інстанції виділені матеріали справи, які надійшли до апеляційного суду 05.05.2025 року (а.в.м.с.78). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 06.05.2025 року (а.в.м.с.79), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с.80), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (а.в.м.с.95).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 86, -94), у тому числі відповідач ОСОБА_1 додатково через оголошення на офіційному веб - сайті Судової влади України, оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_1 на час перегляду цієї справи апеляційним судом є: АДРЕСА_2 (а.в.м.с. 92) - тимчасово окупована внаслідок військової агресії РФ проти України територія Запорізької області України, а за зазначеним Банком в його позові місцем проживання відповідача (згідно опитування): АДРЕСА_3 (а.в.м.с.), конверт у тому числі із судовою повісткою апеляційного суду на ім`я відповідача повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.в.м.с. 87-91), не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суддя суду першої інстанції Світлицька В.М. у цій справі, з якою у судді-доповідача Гончар М.С. мають місце робочі відносини, приходиться рідною племінницею вітчима судді - доповідача Гончар М.С. - ОСОБА_3 , з яким відносини припинені у 2016 році після смерті матері судді-доповідача Гончар М.С. - ОСОБА_4., самовідводи відсутні. Відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції перевіривши в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали цієї справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Банку у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи Банку у задоволенні його вищезазначеної заяви про забезпечення позову у цій справі, керувався ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, факт подання позовної заяви будь-якою особою, яка вважає, що відповідач порушує її права, свободи чи законні інтереси та/або не виконує взяті на себе зобов`язання, у тому числі й грошові, незалежно від розміру заборгованості, самі по собі, не є і не може бути підставою для автоматичного застосування забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується: шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Для вжиття судом заходів забезпечення позову, з огляду на принцип змагальності цивільного судочинства, саме заявник повинен довести, що невжиття того засобу забезпечення позову, який він просить вжити суд (накладення арешту), може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проте заявником не надано будь-яких належних обґрунтувань і доказів, які могли би вказувати на те, що існують хоча би обґрунтовані припущення вважати, що невжиття судом такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення заборгованості (якщо таке буде ухвалено) або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Посилання позивача на значний розмір заборгованості відповідача (він же розмір позовних вимог), як і факти не виконання чи припинення виконання зобов`язань на користь позивача відповідачем), самі по собі не можуть вважатись належним обґрунтуванням для забезпечення позову, оскільки все це потребує з`ясування судом під час розгляду справи судом по суті. І навіть якщо це буде доведено, самі по собі, навіть у своїй сукупності, не являються тими обставинами, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за позовом про стягнення заборгованості або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вчинення відповідачем будь-який дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання чи уникнення від сплати кредитної заборгованості, яку позивач ще повинен довести, або вчинення відповідачем чи будь-ким в його інтересах чи на його прохання дій, спрямованих на приховання, зміну чи знищення свого майна, або на те, аби істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду за позовом банку або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, на що вказує позивач, ним не наведено і не доведено будь-якими доказами.

Слід зазначити, що ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що засоби забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку не вбачається співмірності між заходом забезпечення позову, який представник позивача просить застосувати та позовними вимогами, оскільки заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких банк звернувся до суду.

При цьому, матеріали поданої заяви також не містять жодних доказів з приводу будь-яких дій відповідача, направлених на відчуження нерухомого майна.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що в задоволенні вищезазначеної заяви Банку про забезпечення його позову у цій справі слід відмовити.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що у цій справі Банк на стадії відкриття провадження, на якій не допускається оцінка (ст. 89 ЦПК України) судом першої інстанції доказів Банку в обґрунтування його позовних вимог, обґрунтовано зазначив з посиланням на надані їм в обґрунтування його вищезазначеного позову у цій справі письмові (електронні) докази, що:

- відповідач ОСОБА_1 , зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання якої є: АДРЕСА_2 (зміст позову Банку - а.в.м.с. 1), тобто тимчасово окупована внаслідок військової агресії РФ проти України територія Запорізької області України, як позичальник за вищезазначеним договором № 014-RO-82-212718586 від 16.06.2023 року, укладеним в електронному вигляді (а.в.м.с. 5-17),

- отримала у Банку кредит на суму 5051252,56 грн. строком до 16.06.2029 року під 29,90 % річних, користувалась останнім (виписка по рахунку відповідача - а.в.м.с. 18-21), однак зобов`язання свої за цим договором своєчасно та у повному обсязі не виконує, тому має місце заборгованість її перед Банком станом на 10.02.2025 року у розмірі 386105,56 грн. (розрахунок останньої наведений у позові Банку - а.в.м.с. 2 та доданий окремо детальний розрахунок заборгованості до позову Банку - а.в.м.с. 4),

- тому у Банку є обґрунтована підозра у тому, що невжиття заходу забезпечення його позову у цій справі у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 7/15 квартири загальною площею 73,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Банк додає до своєї заяви про забезпечення позову відповідний витяг на підтвердження останнього, без зазначення ПІБ відповідача, лише РНОКПП відповідача - а.в.м.с. 35, тому апеляційний суд в порядку ст. ст. 12 ч. 5 , 81 ч. 7 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги Банку додатково отримав витяг станом на 10.06.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно із ПІБ та РНООКП відповідача ОСОБА_1 - а.в.м.с. 98-99),

- може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Проте, при цьому, сторони у цій справі, та зокрема Банк, як заявник, не додав до своєї вищезазначеної заяви про забезпечення його позову у цій справі доказу на підтвердження вартості вищезазначеного нерухомого майна взагалі та на теперішній час, належного на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 7/15 квартири загальною площею 73,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка може бути більшою за суму вищезазначених позовних вимог Банку у цій справі (ціна позову Банку: 386105,56 грн. - а.в.м.с. 1), а тому співмірним заходом у цій справі буде зазначення апеляційним судом в його постанові про накладення арешту на це майна відповідача саме «в межах ціни позову 386105,56 грн.».

Крім того, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що останні будуть не позбавлені у подальшому права у суді першої інстанції вирішувати питання про зміну іншим заходом чи скасування взагалі вищезазначеного заходу забезпечення позову Банку у цій справі із наданням відповідних доказів щодо вартості цього нерухомого майна відповідача у вигляді 7/15 частин вищезазначеної квартири чи наявності у відповідача іншого майна, у тому числі рухомого (автомобіль тощо), на яке може бути накладено арешт у цій справі тощо.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу Банку слід задовольнити частково, ухвалу Жовтневого (нова назва - Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року у цій справі слід скасувати, ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови, заяву Банку задовольнити частково; вжити заходи забезпечення позову Банку у цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 , а саме: 7/15 квартири загальною площею 73,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах ціни позову 386105,56 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч.ч.1, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги Банку у цій справі частково при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь Банку слід стягнути понесені документально підтверджені судові витрати, пов`язані із розглядом його вищезазначеної заяви про забезпечення позову у цій справі судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 4542,00 грн. (розрахунок: судовий збір у суді першої інстанції у розмірі 1514,00 грн. (а.в.м.с. 53) + судовий збір за апеляційну скаргу 3028,00 грн. (а.в.м.с. 65)).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого (нова назва - Олександрівського) районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2025 року у цій справі скасувати.

Ухвалити у цій справі нове судове рішення у вигляді постанови.

Заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (стягувач: юридична адреса: 01011 м. Київ вул. Генерала Алмазова б. 4-А, електронна адреса: , телефон 0 800 509 900) у цій справі шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_1 (боржник:РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 05.05.1999 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон НОМЕР_3 ), а саме: 7/15 квартири загальною площею 73,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах ціни позову 386105,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (боржник:РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 05.05.1999 року, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 , телефон НОМЕР_3 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (стягувач: юридична адреса: 01011 м. Київ вул. Генерала Алмазова б. 4-А, електронна адреса: , телефон 0 800 509 900) судові витрати, пов`язані із розглядом заяви судами першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 4542,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 16.06.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А. Трофимова Д.А.