КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 754/2349/24
провадження № 22-ц/824/6338/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Черняк Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_2 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року в складі судді Галась І.А.,

встановив:

14.10.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Скарга обґрунтована тим, що в Подільському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) на виконанні перебуває виконавче провадження НОМЕР_5, яке відкрито 22.07.2024 постановою державного виконавця Луценко А. С. на підставі заяви стягувача ОСОБА_2 від 01.07.2024 згідно з виконавчим листом № 754/2349/24 від 04.06.2024, виданим Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 лютого 2024 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

29.07.2024 адвокатом Левченко О. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направлено до Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву разом з декларацією про доходи та майно боржника, повідомлення про причини невиконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року у цивільній справі №754/2349/24 в добровільному порядку, а також підтвердження сплати витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн.

У заяві від 29.07.2024 та в повідомленні від 02.07.2024 державного виконавця Луценко А. С. проінформовано, що ОСОБА_1 не мав можливість виконувати рішення суду у зв`язку з неправомірним накладенням арешту на кошти рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати.

01.08.2024 державним виконавцем Луценко А. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів НОМЕР_2 НГУ для здійснення відрахування з суми доходів ОСОБА_1 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням. При цьому сума заборгованості у постанові не вказана.

11.09.2024 державним виконавцем Луценко А. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено на виконання до ВЧ НОМЕР_3 НГУ для здійснення відрахування з суми доходів ОСОБА_1 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням. При цьому сума заборгованості у постанові не вказана.

20.09.2024 ОСОБА_1 з метою недопущення порушення конституційних прав, гарантій та свобод, у межах виконавчого провадження НОМЕР_5 направив до Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомлення щодо використання рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», для зарахування заробітної плати.

До повідомлення було долучено: довідку Комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради від 23.08.2024 №1121, з якої вбачається, що заробітна плата зараховувалась ОСОБА_1 на зарплатний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Акцент-Банк»; довідку державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 31.07.2024, з якої вбачається, що перерахування заробітної плати здійснюється на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Акцент-Банк».

02.10.2024 державним виконавцем Луценко А. С. винесено дві постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП НОМЕР_5, які направлено на виконання до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» для здійснення відрахування з суми доходів ОСОБА_1 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яке станом на 31.08.2024 складає 116 910, 69 грн, з них 1/8 (12,5%) - поточні аліменти, 37,5% - заборгованість зі сплати аліментів.

Загальна сума заборгованості, яка підлягає утриманню на підставі двох постанов від 02.10.2024 ВП № НОМЕР_6 складає 233 821,38 грн. (116 910,69 + 116 910,69).

При цьому, в порушення ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Луценко А. С. про розрахунок заборгованості ОСОБА_1 не повідомляла.

02.10.2024 державним виконавцем Луценко А. С. винесено постанову про арешт коштів боржника ВП НОМЕР_5, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що буть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках /електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання , накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику у межах суми звернення стягнення, яка становить 116 910,69 грн.

Вказану постанову 02.10.2024 направлено для виконання до АТ «Акцент-Банк».

04.10.2024 державний виконавець Луценко А. С., діючи умисно та протиправно, порушуючи Закони України «Про оплату праці» та «Про виконавче провадження», направила до АТ «Акцент-Банку» платіжну інструкцію № 53743 для списання з рахунку ОСОБА_1 заробітної плати в сумі 116 910,69 грн.

04.10.2024 АТ «Акцент-Банк» на підставі вказаної платіжної інструкції списав належну ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 116 910,69 грн та перерахував її на рахунок Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).

Заявник вважав, що дії державного виконавця Луценко А. С. у межах виконавчого провадження НОМЕР_5 щодо арешту та списання коштів з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», що використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати є протиправними та незаконними, оскільки державний виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності кількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами; організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для нього та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, приватний виконавець не мав права накладати арешт на всю заробітну плату, з якої може стягувати виключно 20 %.

Враховуючи бездіяльність начальника Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Юрія Коваля, який зобов`язаний здійснювати контроль за рішеннями, діями державного виконавця Луценко А. С. у межах виконавчого провадження під час виконання рішення суду, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С., у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 щодо накладення арешту на грошові кошти на рахунку НОМЕР_1 , відритому в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати;

- визнати незаконними дії державного виконавця Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. щодо списання з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати, коштів в сумі 116 910,69 грн у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 на підставі платіжної інструкції від 04.10.2024 № 53743.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

03.01.2025 ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, не з`ясування всіх обставин справи, що мають істотне значення, просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року та прийняти нову постанову про задоволення його скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника, розмір відрахувань з якої у разі стягнення аліментів не може перевищувати 50 відсотків.

За умовами ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 ч. 1 статті 34 цього Закону.

Передбачене абзацом другим частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

29.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Луценко А. С. із заявою та підтверджуючими документами, що рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Акцент-Банк», використовується для зарахування належної йому заробітної плати.

Державний виконавець Луценко А. С. повинна була та мала можливість під час здійснення контролю за правильністю стягнення аліментів не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних осіб.

Аналізуючи наявні по справі докази в їх сукупності, суд повинен був дійти до висновку, що державним виконавцем Луценко А. С. винесено постанову про арешт коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 , який використовується останнім для отримання заробітної плати. При цьому, на підставі вказаної постанови арешт було накладено на всі грошові кошти, які є виключно заробітною платою, що суперечить положенням ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у даному випадку із заробітної плати боржника може бути утримано лише її частину у розмірі , що не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, тим паче після винесення та направлення постанові від 02.10.2024 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника для виконання до ДП «АМПУ» за місцем роботи боржника.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу учасники спарви не скористались.

В судове засідання учасники справи не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

14.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд його апеляційної скарги провести без його участі, апеляційну скаргу задовольнити.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановолено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2024 року (справа №754/2349/24) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 лютого 2024 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

22.07.2024 державним виконавцем Подільському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №754/2349/24, виданого 04.06.2024.

01.08.2024 державним виконавцем Подільському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Міжнародному міжвідомчому багатопрофільному центрі підготовки підрозділів ВЧ НОМЕР_4 НГУ.

11.09.2024 державним виконавцем Подільському ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ВЧ НОМЕР_4 НГУ.

23.09.2024 ОСОБА_1 повідомив Подільський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про використання рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Акцент-Банк" для зарахування належної йому заробітної плати.

До заяви додав:

- довідку Комунального підприємства "Тепловодсервіс" Миргородської міської ради від 23.08.2024 №1121 про те, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до вказаного підприємства з 10 липня 2023 року. Заробітна плата зараховувалась ОСОБА_1 на зарплатний рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Акцент-Банк" у межах зарплатного проекту КП "ТЕПЛОВОДСЕРВІС";

- довідку Державного підприємства "Адміністрація морських портів" від 31.07.2024 №10-04-01.01-26Ї58 про те, що вказане підприємство перерахування заробітної плати згідно заяви ОСОБА_5 від 28.11.2023 здійснює на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ "Акцент-Банк", м. Дніпропетровськ.

02.10.2024 державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову арешт коштів боржника. Накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що буть відкриті після винесення поставнои пр арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 116 910,69 грн.

Копію вказаної постанови 02.10.2024 надіслано АТ «Акцент-банк» для виконання.

02.10.2024 державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ДП Адміністрація морських портів України.

04.10.2024 АТ «Акцент-Банк» на підставі платіжної інструкції №53743 від 04 жовтня 2024 року з рахунку ОСОБА_1 перерахувало кошти в сумі 116 910,69 грн на рахунок Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). Призначення платежу: стягнення за ВП НОМЕР_5.

08.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів у звязку зі стягненням заборгованості станом на 31.08.2024, яку направлено на виконання до АТ "Акцент-Банк".

У відзиві на скаргу Подільський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив, що з 01.09.2024 стягнення буде проводитися бухгалтером ДП "Адміністрація морських портів України" із суми доходів боржника.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцемПодільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. не було порушено вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статті 447 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У частині першій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу VIII Інструкції.

Відповідно до пункту 8 розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Отже, державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 261 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

У частині першій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом України «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому відповідно до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції). Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Тлумачення вказаних норм права визначає, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності кількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» ).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

У справі, яка переглядається апеляційний судом, судом встановлено, що 23.09.2024 ОСОБА_1 повідомив Подільський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про використання рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Акцент-Банк" для зарахування належної йому заробітної плати.

02.10.2024 державним виконавцем Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Луценко А. С. винесено постанову арешт коштів боржника. Накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що буть відкриті після винесення поставнои пр арешт коштів, крім коштів /електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 116 910,69 грн.

Відповідно до платіжної інстарццкції №53743 від 04 жовтня 2024 року з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Акцент-Банк", кошти в сумі 116 910,69 грн перераховано на рахунок Подільського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), в рахунок стягнення заборгованості зі сплати аліментів з 15 лютого 2024 року по серпень 2024 року.

З урахування наведеного, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої про відсутність підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця в частині накладення арешту на грошові кошти, що належали боржєнику ОСОБА_1 та знаходилист на рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», який використовувася для зарахування належної боржнику заробітної плати та дій щодо списання з вказаного рахунку коштів в сумі 116 910,69 грн, з огляду на повідомлення державного виконавця до накладення арешту про те, що звернення стягнення на такі кошти боржника було заборонено законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

Державному виконацю на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, була відома правова природа (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, а тому накладення арешту на такі грошові кошти було незаконним та порушило його конституційне право на отримання винагороди за працю.

Вказаний правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21).

У статті 10 Конвенції про захист заробітної плати, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року зазначено, що заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Київ) Луценко А. С. у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 та знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відритому в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної боржнику заробітної плати, та дії щодо списання з вказаного рахунку коштів в сумі 116 910,69 грн на підставі платіжної інструкції від 04.10.2024 № 53743 неправомірними є обґрунтованими.

Судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин закон, який підлягав застосуванню, а тому колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції ( м. Київ) Луценко Аліни Сергіївни у виконавчому провадженні № НОМЕР_6 в частині накладення арешту на грошові кошти, що належать боржнику ОСОБА_1 та знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відритому в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної боржнику заробітної плати, та дії щодо списання з вказаного рахунку коштів в сумі 116 910,69 грн на підставі платіжної інструкції від 04.10.2024 № 53743.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.06.2025.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук