Справа №463/1010/24 Головуючий у 1 інстанції:Едер П. Т.
Провадження №22-ц/811/2749/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Едера П.Т. від 01 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позовної заяви.

Вважає, що розгляд позовної заяви судом проведено формально та винесено суперечливе, безпідставне рішення.

Зазначає, що власники квартир вимагають зобов?язати «Залізничне теплоенерго» провести перерахунок за спожиту теплову енергію, по закінчені опалювального сезону, зважаючи на те, що згідно вимог закону, у разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, споживач має право отримувати в міжопалювальний період перерахунок за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненного авансового платежу (умовно - постійної частини тарифу протягом року) та показів вузлів обліку теплової енергії (умовно змінної частини тарифу протягом опалювального періоду). Звернення позивача, як уповноваженої особи зборами власників багатоквартирного будинку, до керівника «Залізничнетеплоенерго» та міської ради, зокрема директора департаменту житлового господарства Тимчишина Ореста Степановича безрезультатні. Впродовж розгляду матеріалів справи, відповідачем не надано жодного заперечення на позовну заяву. Фактично відповідач погодився з позовною заявою, та жодного разу не був присутнім при розгляді справи, який тричі переносився через відсутність відповідача. Відповідачем, також, не надано розшифровку складових постійної частини тарифу.

В судове засідання окрім позивача ОСОБА_1 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, постанову Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що згідно протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцем знаходження: АДРЕСА_1 від 14 лютого 2019 року, ОСОБА_1 обраний уповноваженою особою співвласників. Як на докази обґрунтування позовних вимог позивачем подано копії звернення до юридичного департаменту Львівської міської ради та відповідь на них, що стосується виключно порядку нарахування комунальних послуг та копію Договору№7 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019, укладеного з ЛКП «Рясне-402». Інші докази стороною позивача не подавались, клопотань про витребування доказів судом у передбачений процесуальним законодавством порядок, суду не подавались. Позивачем не подано суду належних та допустимих доказів щодо правовідносин між стороною позивача та ЛКП «Залізничнетеплоенерго», а також щодо порушення прав споживачів теплової енергії стороною відповідача, підставності та обґрунтованості вимоги щодо перерахунку оплати послуг теплопостачання. Позивачем не подано до суду жодних платіжних документів, які б дали змогу встановити нарахування та оплату спожитої теплової енергії мешканцями буд. АДРЕСА_1 , а також за який період відповідач зобов`язаний би був зробити перерахунок, про який поставив вимогу позивач. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено у який спосіб, якими діями чи бездіяльністю відповідача порушено права позивача, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв`язку з його безпідставності.

Колегія суддів вважає, що вцілому такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» про зобов`язання до вчинення дій, у якому просив:

- зобов`язати «Залізничнетеплоенерго» провести перерахунок за постачання теплової енергії відповідно до п.17 «Порядок оплати послуг» та ст.40 п.12 «Споживач має право» розділ «Права та обов`язки сторін», ст. 24 ЗУ «Про теплопостачання», безпідставно витребувані кошти з власників квартир, нехтуючи вищезазначеними законодавчими актами України, провести перерахунок за 2022 та 2023 роки;

- безпідставно витребувані кошти перечислити на банківський рахунок, який буде відкрито в Приватбанку, та з якого кошти будуть перечислені на збройні сили України (закупівля дронів та приборів нічного бачення).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що при застосуванні у м.Львові двоставкового тарифу на постачання теплової енергії, кожного місяця впродовж року нараховується авансом постійна складова тарифу. Загальна сума платежу залежить від опалювальної площі кожної квартири та відповідної кількості гіокалорій до опалювальної площі квартири в опалювальний період за показами встановленого будинкового теплового лічильника та постійної складової тарифу. Фактично кожним власником квартири проплачується повна вартість теплової енергії за показами будинкового теплового лічильника. Вказує, що у разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно - змінної частини тарифу в опалювальний період та умовно постійної частини тарифу (протягом року). Комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії здійснюється вузлами обліку, відповідної комунальної послуги, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, згідно показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії між споживачами здійснюється відповідно до законодавства, тепло на будинок обліковується за фактичними показниками (лічильника тепла), приладу розподілювача. Споживач теплової енергії має право отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням авансового платежу та показань вузлів обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду. Для зручності обслуговування систем теплопостачання в міжопалювальний період дозволяється авансовий щомісячний платіж, як постійна складова тарифу. По закінченні опалювального сезону, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати: «У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, споживач має право отримувати в міжопалювальний період перерахунок за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу (умовно - постійної частини тарифу протягом року) та показань вузлів обліку теплової енергії (умовно - змінної частини тарифу протягом опалювального періоду). Позивач вважає, що ЛКП «Залізничнетеплоенерго», порушуючи законодавство України, не проводить перерахунку і тим самим привласнює відповідні кошти власників будинку. Позивач також зазначив, що його неодноразові звернення в «Залізничнетеплоенерго», як уповноваженої особи, безрезультатні.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як визначено вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається із матеріалів справи, як докази обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 подано копії звернення до юридичного департаменту Львівської міської ради та відповідь на них, що стосується виключно порядку нарахування комунальних послуг та копію Договору№7 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 01.05.2019, укладеного з ЛКП «Рясне-402».

Згідно вимог ст.265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не подано суду належних та допустимих доказів щодо правовідносин між позивачем та ЛКП «Залізничнетеплоенерго», а також щодо порушення прав споживачів теплової енергії відповідачем, підставності та обґрунтованості вимоги щодо перерахунку оплати послуг теплопостачання.

Також, стороною позивача не подано суду жодних платіжних документів, які б дали змогу встановити нарахування та оплату спожитої теплової енергії мешканцями буд. АДРЕСА_1 , зокрема, і позивачем, а, також, не вказано періоду, за який відповідач зобов`язаний би був зробити перерахунок, про який ставить вимогу позивач.

Окрім того, колегія суддів не бере до уваги заяву ОСОБА_1 до директора «Залізничнетеплоенерго» про надання в розгорнутому вигляді структури цін та складові послуги з функціонування будинкової системи теплопостачання в цифровому визначенні з посиланням на відповідні статті законодавства України (а.с.58-60, 76-77), як доказ на підтвердження позовних вимог, оскільки така, як доказ, не долучалась в суді першої інстанції та позивачем не наведено причин неможливості чи труднощів у поданні такого доказу у суд першої інстанції.

Також, відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на: вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами; отримання інформації щодо якості теплопостачання, тарифів, цін, порядку оплати, режимів споживання теплової енергії; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, у разі виконання ним своїх зобов`язань відповідно до договору; приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил; отримання перерахунку за спожиту теплову енергію з урахуванням здійсненого авансового платежу та показань вузлів обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду.

Захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів", іншими нормативно-правовими актами.

Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.

Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

На вказану норму закону посилається і сам позивач, однак в суді першої інстанції такий не надав доказів щодо звернень до відповідача з приводу здійснення перерахунку. Крім цього, позивач не вказує в чому полягає незаконність дій відповідача та в чому саме полягає необхідність здійснення перерахунку за спожиту теплову енергію, зокрема, ним не вказано всіх складових, які могли б вказувати на необхідність такого перерахунку, зокрема: спірного періоду; здійснення ним авансового платежу за певний період; показання вузлів обліку теплової енергії за спірний період; тощо.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого переконання, що позивачем не доведено у який спосіб, якими діями чи бездіяльністю відповідача порушено його права чи законні інтереси.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра