Справа № 507/299/25
Провадження № 2/507/160/2025
Номер рядка звіту 20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" червня 2025 р. селище Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі :
головуючого судді - Вужиловського О.В.
при секретарі судового засідання - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Любашівка Подільського району в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АСАНА-АГРО», третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Зеленогріська селищна рада Подільського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками щляхом скасування рішення про державну реєстрацію речового права та зобов`язання повернути земельні ділянки,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач жодних договорів оренди з ТОВ «АСАНА-АГРО» не підписував та не отримував будь-якої плати за передачу землі в оренду.
Представник позивача - адвокат Пілюк Р.В. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просиВ задовольнити, із підстав викладених в позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач - ТОВ «АСАНА-АГРО» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа на електронну пошту відповідача.
З огляду на вказане, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, проте представник в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі не надав. Надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, так як договори оренди із позивачем були укладені і він отримував орендну плату, а тому підстав для задоволення позовних вимог не має.
Представник третьої особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлене належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, представник в судове засідання не з`явися , пояснень , клопотань не надав.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 13 лютого 2025 року провадження в справу відкрито та постановлено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні, також витребувано у відповідача ТОВ «АСАНА_АГРО» оригінали договорів оренди землі (а.с. 23).
Ухвалою суду від 12 травня 2025 року підготовче провадження по даній цивільній справі закрито та справу призначено до розгляду по суті.
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
У частині 1 cт.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з вимогами ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін. Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельноїділянкиізземель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Водночас, ОСОБА_1 заперечує факт підписання договору оренди земельної ділянки, погодження між сторонами істотних умов вказаного договору.
В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутні примірники договорів оренди землі від 13 квітня 2023 року, за якими орендарем належних йому земельних ділянок стало ТОВ «АСАНА-АГРО», а на ухвалу про витребування доказів - договорів оренди землі , відповідач витребувані договори не надав.
Оскільки позивач стверджує про неукладення зазначених договорів та на відсутність у нього їх примірників, то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок надати докази на підтвердження укладення договорів оренди.
Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінали договорів щодо оренди зазначених земельних ділянок, зважаючи на те, що вказані договори оренди земельної ділянки має безпосереднє значення для вирішення цієї справи, суд визнає, що зазначені договори оренди земельних ділянок не підписувалися власником земельних ділянок.
Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.
Водночас, відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.
Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Отже, такі договори оренди землі є неукладеними. Беручи до уваги викладене, доводи позивача та відсутність доказів, які б спростовували його твердження та були б подані відповіднодо ст.84 ЦПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , як власник земельних ділянок, не отримував пропозицій щодо укладення договорів оренди землі, не погоджували умови таких договорів та не підписував їх, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договорів оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі".
Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, якийне укладено), не може бути визнаний недійсним.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні записи про право оренди земельними ділянками за ТОВ «АСАНА-АГРО», який не ґрунтується на укладених договорах оренди землі, порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельними ділянками шляхом передачі її в оренду іншим особам, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверенні до суду позивач сплатив судовий збір 6243 грн. 79 коп. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, справа розглянута без проведення судового засідання, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 6243 грн. 79 коп. (сплачений судовий збір). Вказані витрати обгрунтовані та документально підтвердженні (а.с. 1-2).
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259,263-265, 268,280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «АСАНА-АГРО», третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Зеленогріська селищна рада Подільського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками щляхом скасування рішення про державну реєстрацію речового права та зобов`язання повернути земельні ділянки - задовольнити повністю.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «АСАНА-АГРО» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 6243 грн. 79 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Вужиловський О.В.