Справа № 183/308/23
№ 2/183/622/25
16 червня 2025 року м.Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадженняу у приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності,
У січні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на цю 1/3 частку вказаної квартири; стягнути з неї грошову компенсацію вартості 1/3 частки спірної квартири на депозитний рахунок суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що їй та її малолітній доньці - ОСОБА_3 , 2018 року народження, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, належать по 1/3 частці квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а власником 1/3 частки цієї ж квартири є відповідачка ОСОБА_2 . З 2018 року відповідачка у вказаній квартирі не проживає, жодним чином не цікавиться спільним майном, участі в утриманні квартири не приймає, комунальні послуги не сплачує. Позивачка вважає за можливе припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири, оскільки частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення, із виплатою грошової компенсації вартості 1/3 частки за рахунок позивачки, не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Також зазначає, що співвласники спірної квартини не є членами однієї сім`ї, не ведуть спільне господарство, що свідчить про неможливість спільного володіння та користування майном.
Ухвалою судді від 26.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження.
Ухвалою суду від 06.04.2023 призначено проведення судової оціночно-будівельної експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.
15.04.2025 з Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта №2045-23 від 10.03.2025, разом з матеріалами даної цивільної справи.
Ухвалою від 16.04.2025 поновлено провадження у справі; здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 14.05.2025 закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник позивачки адвокат Лазуренко І.Ф. не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.164).
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання. Правом на подання відзиву відповідачка не скористалася.
В матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 02.03.2023, яка надійшла на електронну пошту суду 02.03.2023, в якій остання серед іншого повідомляє, що проти позовних вимог ОСОБА_1 до неї по цивільній справі №183/308/23 про припинення права власності на житлове приміщення не заперечує. Заява посвідчена приватним нотаріусом на території рф, адресована компетентним органам, в тому числі судовим органам України, серед анкетних даних ОСОБА_2 міститься інформація про наявність документу, що дає право на проживання в рф, виданого 06.04.2020 та зареєстрованого місця проживання на території рф (а.с.36).
Вищезазначена заява посвідчена на території російської федерації, з якою припинено дипломатичні відносини. Крім того, документ складено іноземною мовою без нотаріально посвідченого перекладу, а також не скріплено електронним підписом. Відтак, зазначена заява не враховується судом як заява про визнання позову, подана відповідачем.
Будь-яких інших заяв чи клопотань за час розгляду даної справи від відповідача не надходило.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом установлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, по 1/3 частці, належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 15.12.2021 КЕВ м.Дніпро (а.с.12). Право приватної спільної часткової власності усіх трьох співвласників зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягами, сформованими станом на 06.06.2022 (а.с.13,14,15).
Позивачка ОСОБА_4 та її малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання (а.с.9,11)
Відповідачка ОСОБА_2 також зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджується відповіддю на запит суду про зареєстроване місце проживання (а.с.32).
За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.
Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1 ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17.
Згідно з актом перевірки житлових умов №44, складеного 30.11.2022 депутатом Черкаської селищної ради, за участю сусідів, за результатами обстеження житлово- побутових умов проживання мешканців кв. АДРЕСА_2 , встановлено факт того, що дана квартира приватизована та знаходиться у спільній частковій власності; одна із власниць квартири ОСОБА_2 , 1954 року народження, не проживає та не з`являється за даною адресою з 2018 року (а.с.29).
Наведене свідчить про те, що відповідачка з 2018 року не проживає у спірній квартирі, що підтверджує доводи позивачки про те, що участі в утриманні нерухомого майна відповідачка не приймає.
На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника ОСОБА_2 , оскільки остання з 2018 року не використовує належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, що свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на 1/3 частку квартири, та визнання права власності на цю 1/3 частку за позивачкою обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
За висновком експерта №2045-23 від 10.03.2025, виділити в натурі 1/3 частину квартири, загальною площею 46,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 не можливо; ринкова вартість 1/3 частини квартири, загальною площею 46,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить: у національній валюті 234 321,00 грн без урахування ПДВ; у резервній валюті - 5625,00 доларів США без урахуванням ПДВ, за курсом долара США на дату оцінки (06.02.2025) за даними НБУ 41,6584 (а.с.85-142).
Питання присудження компенсації на підставі ст. 365 ЦК України, визначення її розміру належить до компетенції суду. Тому саме судом, в межах справи мають вирішуватися інші питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду.
Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов.
Отже, на депозитному рахунку знаходяться грошові кошти в розмірі 234 321,00 грн., які в силу наведених вимог законодавства повинні бути перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 27,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право приватної власності ОСОБА_2 на 1/3 частку вказаної квартири.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

третя особа - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено і підписано 16 червня 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.