Справа № 442/1628/25 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І
Провадження № 22-ц/811/1210/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

в лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1274-8799 від 20 вересня 2023 у розмірі 68 950,00 гривень та судові витрати.

Обгрунтовуючи позовні вимоги вказували на те, що 20.09.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1274-8799.

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 14 000, 00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 14 днів; знижена % ставка 2, 50 % в день; стандартна % ставка 3, 00 % в день.

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті. Однак, відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив взяті на себе зобов`язання, не повернув в повному обсязі кредитні кошти позивачу, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем, встановлені в договорі.

Звертають увагу суду на те, що відповідач п`ять разів оформляв кредитні відносини з позивачем. Попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.

Станом на 17 січня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача складає: 125 300, 00 грн, що складається з простроченої заборгованість за кредитом 14 000, 00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 111 300, 00 грн. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 56 350, 00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 68950,00 грн.

Враховуючи вищезазначене кредитодавець просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 14000,00 грн.; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 54950,00 грн., що разом становить 68 950,00 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20.09.2023 у розмірі 68 950,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» сплачений судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1 , подавши в квітні 2025 року апеляційну скаргу, в якій міститься прохання скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2025 року

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявник не оспорює укладення між сторонами кредитного договору, відповідно до якого йому надано кредитні кошти в розмірі 14 000 грн, проте заперечує щодо нарахування процентів в розмірі 54 950 грн, оскільки, на його думку, заявлена сума є явно завищена, не відповідає засадам справведоивості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Так, зігдно пункту 4.8 Кредитного договору, строк кредитування встановлено 300 календарних днів (до 09 травня 2023 року) з моменту перерахування кредиту позичальника. Таким чином, на думку заявника норми закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734 VIII поширюються на укладений між сторонами Договір про відкриття кредитної лінії від 13 липня 2022 року № 1066-9571.

Встановлений сторонами договору розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 2-3 % є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та суперечить встановленим обмеженням статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу.

Зазначає, що визначений розмір процентів є непропорційно великою сумою компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Дана позиція знаходить своє відображення в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 132/1006/19.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.

Застосовуючи аналогію та враховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 54 950 грн не є співмірною сумі кредиту у 14 000 грн за договором №1274-8799 від 20 вересня 2023 року, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, вважає необхідним зменшення розмір процентів за вказаним договором до 1 050, 00 грн.

При цьому наголошує, що він, як пересічний споживач кредитних послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не зміг ефективно здійснити свої права бути поінформованим про дійсні умови кредитування позивача, які викладені в декількох значних за об`ємом документах, які не містять прозорості та зрозумілості, зокрема щодо дійсного періоду та розміру нарахувань за кредитом. А тому, на думку заявника, укладення ним договору № 1274-8799 від 20 вересня 2023 року перетворюється на непомірний тягар для нього, як споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором.

20 травня 2025 року зареєстровано відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит - Фінанс» на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Відзив обгрунтований законністю рішення суду першої інстанції та необґрунтованістю доводів апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 20 вересня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1274-8799 в електронній формі (а.с. 11-17).

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частини четверта та п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини ваосьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, укладеного позивачем з відповідачем, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

На виконання зазначених вимог Закону ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор А3803, для підписання кредитного договору №1274-8799 від 20.09.2023 та підтвердження ознайомлення з Правилами відкриття кредитної лінії.

Відповідно до п. 4.1 договору про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20 вересня 2023 року розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 14 000 грн.

Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 цього договору на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6 договору про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20 вересня 2023 року).

Як вбачається з матеріалів справи кредитні кошти в розмірі 14 000 грн перераховані ОСОБА_1 на його банківську карту за допомогою системи Liqpay ( а.с. 29-32).

Отже, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору, що також стверджується довідкою про перерахування суми кредиту № 1274-8799 від 20.09.2023 року ( а.с. 33).

Пунктом 4.10 договору про відкриття кредитної лінії № 1274-8799 від 20 вересня 2023 року передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою, що становить 3, 00 % річних за кожен день користування кредитом. Вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії кредитного договору за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або за зниженою, та/або за пільговою процентною ставкою.

Строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту, базовий період - 14 днів; знижена % ставка 2, 50 % в день; стандартна % ставка 3, 00 % в день. Дата повернення (виплати) кредиту: 15.07.2024 (п. 4.12 договору про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20.09.2023).

Відповідно до п. 4.13, 4.14 договору про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20 вересня 2023 року реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 279 355, 00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 140000, 00 грн, що включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом.

Розмір відсотків за користування кредитними коштами та порядок їх нарахування узгоджено сторонами договору, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 ЦК України.

За користування кредитними коштами за договором про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20 вересня 2023 року у позичальника виник обов`язок зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,00 % в день на залишок неповерненої суми кредиту.

Оскільки строк дії договору про відкриття кредитної лінії №1274-8799 від 20 вересня 2023 року закінчувався 15 липня 2024 року, кредитодавець мав право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами лише до 15 липня 2024 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, після закінчення строку кредитування, позивач припинив нараховувати позичальнику будь-які платежі за кредитним договором.

Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та допустив заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за договором від 20 вересня 2023 року, станом на 17 січня 2025 року складає 125 300, 00 грн, що складається з простроченої заборгованість за кредитом 14 000, 00 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 111 300, 00 гривень (а.с. 34-37).

Звертаючись з позовними вимогами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» частково списало заборгованість ОСОБА_1 за нарахованими процентами в розмірі 56 350, 00 грн, просило стягнути з відповідача не весь розмір нарахованої ним заборгованості, а лише заборгованість в розмірі 68 950, 00 грн, з яких 14 000 грн прострочена заборгованість за кредитом, 54 950, 00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Будь - яких доводів чи доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі надано не було, відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості є правильним, оскільки містить період нарахування сум заборгованості, проценту ставку, за якою нараховувалися проценти за користування кредитними коштами, суми відсотків нарахованих за кожен день користування кредитними коштами, інформацію щодо наявності/відсутності платежів позичальника на погашення заборгованості.

А відтак встановлено, що право позивача порушене невиконанням зобов`язання з повернення кредиту відповідачем, а тому підлягає судовому захисту, доведеною є обставина отримання ОСОБА_1 грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, і взяті на себе зобов`язання останній не виконав, у передбачені строки кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Доказом, який підтверджує заборгованість відповідача, є розрахунок заборгованості за договором № 1274-8799 від 20 вересня 2023 року, станом на 17 січня 2025 року, наявний в матеріалах справи, (а.с. 34-37). Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а відтак і про задоволення позовних вимог.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо несправедливих умов нарахування відсотків та їх невідповідність вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, такі не заслуговують на увагу, оскільки у частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, тобто несправедливим може бути нарахування процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а позивачем в межах строку дії кредитного договору нараховувалися проценти, які є платою за користування кредитними коштами відповідно до статтей 1048, 1056-1 ЦК України, які не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 червня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич