Справа № 464/3537/25
пр.№ 2-о/464/166/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.06.2025 року

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Бойко О.М.

секретаря судового засідання Білінська К.-М.Є.

за участю: заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львова заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме, заборонити ОСОБА_2 наближатись до ОСОБА_1 та малолітньої дитини на 200 метрів до місця проживання, перебувати в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви покликається на те, що з 2016 року і по теперішній час вона та ОСОБА_2 перебувають у фактичних шлюбних відносинах та проживають однією сім?єю без реєстрації шлюбу. Від фактичних шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2024 року сварки між нею та ОСОБА_2 були систематичні, проте, не всі зафіксовані у встановленому порядку. Серед зафіксованих проявів домашнього насильства з боку ОСОБА_2 17.04.2025р. близько 17:00 за адресою: АДРЕСА_1 винник конфлікт між нею та ОСОБА_2 в ході якого останній вчиняв психологічний тиск, який проявляється в погрозах різного характеру, у т.ч. погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниженні і образи нецензурними словами, він постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп?яніння, у тому числі і в нічний час, а також час від часу погрожує фізичною розправою внаслідок чого відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 010269. Також, зазначила, що на даний час існує реальна загроза продовження домашнього насильства щодо неї та їхньої малолітньої дитини з боку чоловіка, тобто існують обгрунтовані ризики настання більш тяжких наслідків для їхнього психічного, а можливо і фізичного здоров?я. Зважаючи на те, що спільна донька є малолітньою, вона проживає разом з донькою за адресою: АДРЕСА_1 та ходить на роботу для забезпечення усіх потреб їхньої спільної дитини, оскільки ОСОБА_2 не надає жодної матеріальної допомоги, а інше майно в неї відсутнє. У зв`язку з насильницькими діями кривдника впродовж тривалого часу по відношенню до неї, змушена для забезпечення безпеки звернутися до суду із заявою про застосування до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження його прав. Просить заяву задоволити.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала з підстав, що викладені у такій, просить заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, зазначив, що з 2016 року перебував із ОСОБА_1 у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, ці відносини припинені і відновлювати їх він наміру немає. Жодного насильства щодо заявниці чи дітей він не вчиняв і не вчиняє. Однак, заявниця не бажає залишати належну йому квартиру, незважаючи на те, що їй на праві власності належить житло в смт.Добротвір, через це і виникають конфлікти, однак, жодного насильства при цьому він не вчиняє. Просить відмовити у видачі обмежувального припису, оскільки для такого немає підстав, крім того, таке призведе до позбавлення його єдиного житла.

Заслухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , та заінтересована особа, ОСОБА_2 з 2016 року перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24.01.2023р. серія НОМЕР_1 .

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано за адресою : АДРЕСА_1 . Згідно з актом №5 від 07.05.2025 заявниця та її неповнолітній син ОСОБА_4 проживають за тією ж адресою без реєстрації.

Предметом доказування у даній категорії справ є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Відповідно до п.п.3,7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

В обґрунтування вимог заяви, заявник покликається на те, що ОСОБА_2 постійно вчиняє відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, фізичним насильством.

Проте, на підтвердження зазначених обставин заявником надано суду лише копію терміново заборонного припису відносно кривдника серії АА№610269 від 17.04.2025 року, однак, якість такої позбавляє можливості його прочитання, а відтак зміст даного терміново заборонного припису незрозумілий.

Окрім того, з наданої інформації, яка витребовувалась судом з ВП №2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, вбачається, що відносно ОСОБА_2 протоколи про адміністративні правопорушення не складались. Обставини, щодо відсутності рішень, постановлених в порядку КУпАП відносно ОСОБА_2 , які б підтверджували факти вчинення ним домашнього насильства, підтвердили в судовому засідання сторони.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може грунтуватись на припущеннях, а згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, заявником не надано суду жодних доказів того, що заінтересована особа ОСОБА_2 чинить систематичне домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, як і доказів того, що вжиті заходи, а саме винесення терміново заборонного припису відносно кривдника, не вплинули на поведінку ОСОБА_2 і він продовжує вчинення протиправних дій.

Відтак, у зв`язку із відсутністю доказів, які б підстверджували вище наведені обставини, суд вважає, що підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків систематичного домашнього насильства відносно заявника, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Керуючись ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 258, 259, 264, 265, 350-1-350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Головуюча: