Справа № 144/543/25
Провадження № 2/144/246/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"18" червня 2025 р. Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Германа О.С.,
за участю секретаря Бевз І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання та одноособового утримання неповнолітніх дітей, -
В квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 встановлення факту самостійного виховання та одноособового утримання неповнолітніх дітей, відповідно до якого просить - встановити факт самостійного виховання та одноособового утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позов мотивує ти, що 15 жовтня 2005 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Теплицького РУЮ Вінницької області, актовий запис № 62. 27 жовтня 2016 року шлюб між ними розірвано, що підтверджується рішенням Теплицького районного суду. Від спільного шлюбу маємо неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачем та перебувають повністю на його утриманні та вихованні по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою Соболівською сільською радою від 03.04. 2025 року № 129 та актом обстеження матеріально - побутових умов від 03.04. 2025 року. У 2019 році відповідачка виїхала проживати за кордон. На даний час вона проживає в Німеччині. В дітей створені всі умови для проживання, я здійснюю опіку над ними , доглядаю та піклуюся про стан їх здоров`я, діти навчаються у школі. Відповідачка виїхала за кордон та не займається вихованням , матеріально не допомагає дітям, а будує своє особисте життя в іншій країні. Заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за мною певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дітей, що дає мені право на відстрочку за мобілізацією. Оскільки діти знаходяться на повному утриманні позивача і він їх сам виховує, тому у нього постало питання щодо юридичної фіксації вказаного факту.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву відповідно до якого просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовільнити, не заперечує, щодо винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать підтвердження про розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд ухвалив винести по даній справі заочне рішення, і позивач проти цього не заперечує.
Представник третьої особи, Служби у справах дітей Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, направив заяву з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей Соболівської сільської ради, покладаються на думку суду щодо винесення рішення суду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне:
15 жовтня 2005 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 у відділі РАЦС Теплицького РУЮ Вінницької області, актовий запис № 62. 27 жовтня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується рішенням Теплицького районного суду (а. с. 10).
За період шлюбу у них народилися двоє діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а. с. 8) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 (а. с. 9).
На даний час позивач проживає разом з дітьми, що підтверджується, відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні (а. с. 11).
Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , проживає разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а. с. 12).
Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
Згідно з ч. 1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122,125 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст. ст. 150-151 СК України.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ч. 2, 5 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст.155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Крім того, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.160 СК України - місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Таким чином, за змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється.
З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що неповнолітній діти проживають разом із ним, знаходиться на його утриманні і вихованні.
Окреме проживання батьків та встановлення місця проживання дитини із заявником, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини.
Разом з тим, в силу ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання малолітньої дитини, матір умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу.
Надані суду письмові докази лише свідчать про проживання дітей разом з батьком, що ніким не заперечується, однак жодним чином не підтверджують ухилення матері від участі у вихованні дітей та її не участь в утриманні дітей.
Судом встановлено, що мати дітей ОСОБА_2 не позбавлена батьківських прав. Крім того, батьки, за згодою, мають право визначити місце проживання дитини з одним з них, проте жоден із них не вправі відмовитися від обов`язку виховувати дитину. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, є підставою позбавлення батьківських прав.
Посилання заявника на те, що відповідачка відмовляється виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дітей, судом оцінюються критично, оскільки позивачем не надано суду доказів, що заявником порушувалося питання позбавлення матері дітей батьківських прав, а також існування заборгованості зі стягнення аліментів з матері дітей.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Отже, судом встановлено, що заявником не виконано обов`язок з доведення належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог про встановлення факту виховання та утримання неповнолітніх дітей.
Враховуючи наведені вище вимоги закону, досліджені докази та встановлені на їх підставі обставин, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту виховання та утримання неповнолітніх дітей, задоволенню не підлягають.
Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 258-260 ЦПК України,
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Соболівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про встановлення факту самостійного виховання та одноособового утримання неповнолітніх дітей відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до ст. 284 ЦПК України, рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за його письмовою заявою, складеною відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя