ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2445/25 Справа № 213/4538/24 Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Неклеса Микола Миколайович на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року, якою залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебування на утриманні, постановлену суддею Алексєєвим О.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення виготовлено 10 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ

Представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Неклеса М.М. звернувся до суду із вищевказаною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебування на утриманні.

Просив суд встановити факт, що заявниця та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, як дружина і чоловік без реєстрації шлюбу з червня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до моменту смерті останнього та перебувала на його утриманні.

В обґрунтування заяви зазначив, що заявниця перебувала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_4 .

Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народилась дочка ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження якої батько зазначений зі слів матері - ОСОБА_6 .

Проживаючи разом, заявниця з ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати, займались благоустроєм квартири, в якій проживали, виховували спільну дитину, відпочивали разом, дарували один одному подарунки. Фактично вони виконували права та обов`язки подружжя.

ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації.

В період з 2022 року по 2024 рік ОСОБА_4 постійно здійснював перекази коштів на картковий рахунок заявника.

З лютого 2023 року вона не працює, перебуває у декретній відпустці та здійснює догляд за малолітньою дочкою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Ізюмське Ізюмського району Харківської області внаслідок отриманих смертельних поранень ОСОБА_4 загинув.

Установлення факту проживання заявниці разом зі ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні, необхідно їй для отримання виплат у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_4 та вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства, як законного члена сім`ї загиблого.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу та перебування на утриманні залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Неклеса М.М., посилаючись на незаконність постановленої ухвали суду першої інстанції, оскільки остання постановлена з невірним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 06 листопада 2024 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, скаржник зазначає, що у справі, що переглядається, представник заявниці ОСОБА_1 - Неклеса М.М. звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебування її на утриманні останнього, встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці з загиблим необхідно для реалізації її права на отримання одноразової грошової допомоги.

Вказує, що суд не врахував, що необхідність встановлення факту перебування на утриманні батька до смерті останнього необхідно заявнику для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168, і саме у зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості одержати документ, який посвідчує такий факт, він звернувся до суду в порядку окремого провадження разом із заявою про встановлення факту і подав відповідні докази.

Представник заявниці зазначає, що висновки суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений, оскільки суд не встановив і в ухвалі не зазначив, між ким саме існує спір про право; хто є спадкоємцями, після смерті ОСОБА_4 , у порядку передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), які у разі задоволення заяви про встановлення цього факту оспорювали б право ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на прийняття спадщини як спадкоємців першої черги.

Крім того, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем спадкового майна, крім того, померлий ОСОБА_4 не має власного майна, на яке могла б претендувати заявник як спадкоємець, що також можуть підтвердити залучені до участі у справі у якості заінтересованих осіб батьки померлого, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що в повній мірі свідчить про відсутність претензій на спадкове майно померлого, підстави для залишення заяви без розгляду відсутні та справа підлягає розгляду саме в порядку окремого провадження.

У додаткових поясненнях ІНФОРМАЦІЯ_3 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Неклеса Микола Миколайович, , які по суті є відзивом на апеляційну скаргу, представник заінтересованої особи Застеба А.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року без змін.

ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що ухвала Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року у цивільній справі №213/4538/24 прийнята у відповідності до чинного законодавства, відповідає нормам матеріального та процесуального права та погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлення зазначеного факту впливатиме також на права й обов`язки інших осіб (батьків загиблого - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), яким також буде виплачуватись зазначена вище одноразова допомога, і такий спір може вирішуватися лише в порядку позовного провадження.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника заявниці не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої, ухвалюючи рішення про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , на підставі встановлених обставин справи, виходив з того, що факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інтанції, та не може погодитись з доводами представника заявниці, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За положеннями ч.ч.1, ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Відповідно до положень ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ч.1, 2 ст 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч.ч.2, 4 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21.

Як регламентовано статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;- гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦПК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Суд першої інстанції встановив, що заявниця ОСОБА_1 вважає себе особою, яка згідно із Законом має право на отримання грошової виплати, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 , при цьому, ІНФОРМАЦІЯ_3 заперечує цей факт.

Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що у померлого ОСОБА_4 є батьки, які також мають право на отримання одноразової грошової допомоги, пов`язаної із загибеллю військовослужбовця, отже встановлення факту про який просить ОСОБА_1 у заяві може вплинути на права, обов`язки чи інтереси батьків загиблого: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , так як останні також мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю їх сина - військовослужбовця, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявниця, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із наявних матеріалів справи встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Неклеса Микола Миколайович залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 17 червня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

В.О. Остапенко