КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/8825/23 Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/7353/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у місті Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, у якому просило суд попередній договір від 04 липня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. за реєстровим № 1502, що укладений між ним та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Позов мотивований тим, що 04 липня 2014 року між Товариством та відповідачем укладено попередній договір, умовами якого визначено дату укладення основного договору. У визначений сторонами строк основний договір укладений не був, а жодна із сторін не направляла другій стороні пропозицію про укладення основного договору, що свідчить про припинення зобов`язань за попереднім договором.

Зазначає, що відповідачем було порушено умови попереднього договору в частині належного виконання грошового зобов`язання у відповідності до умов п. п. 2.3.1. п. 2.3. попереднього договору, яке виразилось у наявності заборгованості в розмірі 38 910, 00 грн, внаслідок чого у квітні 2021 року ним було направлено на адресу відповідача письмове повідомлення про розірвання попереднього договору, однак дане повідомлення не було отримане останнім.

Враховуючи, що розірвання попереднього договору передбачає укладення та нотаріальне посвідчення додаткового договору про розірвання попереднього договору, а такий додатковий договір між сторонами не укладено, позивач вважає, що його права в подальшому можуть бути порушені або невизнані відповідачем, оскільки зобов`язання за попереднім договором є припиненими, а сам договір не є розірваним, тому просить суд розірвати попередній договір від 04 липня 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києвавід 04 липня 2024 року позов ТОВ «ВКФ Фарби України» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду від 04 липня 2024 року в частині обґрунтування підстав для залишення позову без задоволення та у частині відмови у розподілі між сторонами судових витрат сторони відповідача на професійну правничу допомогу й ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги ТОВ «ВКФ Фарби України» без задоволення з інших підстав, викладених стороною відповідача у апеляційній скарзі, та яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 12 000, 00 грн. Просить залишити оскаржуване рішення в інших частинах без змін та вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат сторони відповідача у зв`язку із розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції, у тому числі судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026, 00 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, правильно вирішивши справу (залишив позов без задоволення), неправильно визначив підстави для обґрунтування залишення позову без задоволення, зокрема вказавши, що з позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося після того, як попередній договір начебто припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що, на думку суду, виключає можливість задоволення вимог про його розірвання, проте належним обґрунтуванням підстав залишення позову без задоволення має бути наступне.

Позивач у цій справі не довів порушення ОСОБА_1 умов попереднього договору, а доводи щодо невиконання грошового зобов`язання, є безпідставними, з огляду на умови попереднього договору.

Крім того, не заслуговує на увагу аргумент ТОВ «ВКФ Фарби України», як на підставу розірвання попереднього договору в односторонньому порядку, неукладення основного договору в строк до 30 червня 2015 року, оскільки вказаний обов`язок, поєднано з умовою надсилання позивачем пропозиції на укладення Основного договору, а також отримання позивачем відповідних документів обумовлених сторонами у п. 1.2 попереднього договору.

ТОВ «ВКФ Фарби України» не доведено, той факт, що ОСОБА_1 порушив взяте зобов`язання за попереднім договором, зокрема, порушив умови попереднього договору, що було б підставою для застосування п. 5.4 Попереднього договору, а саме: розірвання договору, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем.

Окрім того, не встановлено, що ТОВ «ВКФ Фарби України» було оформлено право власності на об`єкт нерухомості, що є об`єктивною перешкодою для підписання сторонами основного договору.

Вказує, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у розподілі судових витрат, оскільки витрати відповідача на правову допомогу у суді першої інстанції становить 12 000 грн відповідно до Акта-розрахунку виконаних робіт №1 від 06 жовтня 2023 року.

18 березня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ТОВ «ВКФ Фарби України» - Мороз С.С., в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що предметом попереднього договору є виключно укладення основного договору, що слугує додатковим спростуванням тверджень ОСОБА_1 ..

Єдиним зобов`язанням, що виникло та могло виникнути у останнього за наслідками укладення Попереднього договору - зобов`язання щодо укладення основного договору, у строк, визначений сторонами, тобто до 30 червня 2015 року.

Звертає увагу суду, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується жодною із сторін, основний строк до 30 червня 2015 року між сторонами не укладений, що є окремою, самостійною та достатньою підставою для припинення зобов`язань за попереднім договором та, відповідно, припинення самого договору.

Зазначає, відповідач на власний розсуд не реалізував наявного у нього права щодо направлення відповідної пропозиції про укладення Основного договору на адресу позивача та свідчить про те, що ОСОБА_1 не виявив бажання укладення Основного договору.

При апеляційному розгляді справи представник відповідач ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав, доводи викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, рішення Шевченківського районного суду від 04 липня 2024 року в частині обґрунтування підстав для залишення позову без задоволення та у частині відмови у розподілі між сторонами судових витрат сторони відповідача на професійну правничу допомогу скасувати й ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги ТОВ «ВКФ Фарби України» без задоволення з інших підстав, викладених стороною відповідача у апеляційній скарзі, та яким стягнути з позивача на користь відповідача витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 12 000, 00 грн. Просить залишити оскаржуване рішення в інших частинах без змін та вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат сторони відповідача у зв`язку із розглядом цієї справи судом апеляційної інстанції, у тому числі судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4026, 00 грн.

Представник ТОВ «ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ» до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.200).

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності представника позивача у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ВКФ «ФАРБИ УКРАЇНИ» про розірвання попереднього договору, мотивував своє рішення тим, що позивач не довів порушення відповідачем умов попереднього договору, а доводи щодо невиконання відповідачем грошового зобов`язання, є безпідставними. В матеріалах справи наявна довідка про 100% фінансування згідно попереднього договору № 1502 від 04 липня 2014 року зі змісту якої вбачається, що відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 285 470, 00 грн, що у відповідає сумі визначеній в п. 2.1. попереднього договору. Як слідує з матеріалів справи позивач стверджує про наявність у відповідача заборгованості зі сплати забезпечувального платежу у сумі 38 910, 00 грн. Отже, матеріалами справи підтверджується твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 38 910, 00 грн. Проте, видана позивачем довідка свідчить про те, що він прийняв виконання відповідачем свого зобов`язання щодо сплати грошових коштів. Відтак, суд критично ставиться до доводів позивача про розірвання попереднього договору з підстав невиконання відповідачем свого зобов`язання зі сплати забезпечувального платежу.

Апеляційний суд не погоджується в повній мірі із вказаними висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права та бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2014 року між ТОВ «ВКФ Фарби України» та ОСОБА_1 укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., за реєстровим № 1502.

Пунктом 1.2. Попереднього договору визначено, що сторони зобов`язуються укласти Основний договір в строк до 30 червня 2015 року. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом п`яти календарних днів з моменту отримання ОСОБА_1 відповідного повідомлення від ТОВ «ВКФ Фарби України». В будь-якому випадку ТОВ «ВКФ Фарби України» повинен направити ОСОБА_1 вказане повідомлення протягом 5 робочих днів після отримання ним правовстановлюючих документів на Об`єкт та надання реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення Основного договору.

Згідно із п. 2.1. Попереднього договору сторони встановили, що при укладенні Основного договору 100% ціна об`єкта (сума Основного договору) буде, разом з ПДВ складати 324 380,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. попереднього договору також визначено, що виконання зобов`язання щодо укладання та виконання основного договору, яке встановлене пунктом 1.1. розділу 1 попереднього договору повинно бути забезпечене. Для підтвердження зобов`язань, що виникли у сторін згідно з цим попереднім договором щодо укладення та виконання основного договору та забезпечення виконання таких зобов`язань, ОСОБА_1 сплачує ТОВ «ВКФ Фарби України» суму грошових коштів у наступних розмірі, порядку та умовах: 2.3.1. ОСОБА_1 зобов`язується сплатити забезпечувальну суму ТОВ «ВКФ Фарби України», що складає 70% - (32,438м.кв.) - 227 066, 00 грн, в тому числі ПДВ (20%) 37 844, 33 грн за вартістю 1 м. кв. 7 000, 00 грн, не пізніше 07 липня 2014 року. Залишок складає 27% - (12,5118м.кв.) - 87 582, 60 грн, в тому числі ПДВ (20%) 14 597, 10 грн, щомісячно за фіксованою вартістю 1 м. кв. 7 000, 00 грн, останній платіж не пізніше 27 червня 2017 року та 3% - (1,3902), що становить 9 731, 40 грн, в тому числі ПДВ (20%) складає 1 621, 90 грн, буде повністю сплачена ОСОБА_1 ТОВ «ВКФ Фарби України» в день укладення основного договору.

За змістом п. п. 2.3.2. п. 2.3. попереднього договору кожний платіж за цим Договором сплачується ОСОБА_1 в безготівковій формі на банківський рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» - п/р НОМЕР_1 в ПАТ «УкрСиббанк», МФО 351005.

Згідно з п. 2.4. попереднього договору сторони погодили, що суми коштів, які вносяться ОСОБА_1 за цим попереднім договором зараховуються, після отримання ТОВ «ВКФ Фарби України» таких коштів на її банківський рахунок, як відповідна частина оплати за основним договором в момент укладення основного договору.

Відповідно до п. 5.3. попереднього договору у разі невиконання ТОВ «ВКФ Фарби України» з власної вини взятих на себе зобов`язань, вказаних в цьому попереднього договорі (відмова від укладення основного договору або розірвання цього попереднього договору за ініціативою ТОВ «ВКФ Фарби України») та у разі розірвання (припинення) цього попереднього договору через таке невиконання, ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язана повернути на банківський рахунок ОСОБА_1 , суму, що була фактично сплачена останнім на рахунок Товариства на виконання цього договору, а також додатково сплатити їй суму в розмірі 5% (п`яти відсотків) від суми, вказаної у підпункті 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору. Вказане в даному пункті повернення коштів здійснюється протягом 60 календарних днів з дати розірвання цього попереднього договору шляхом підписання та нотаріального посвідчення додаткового договору про розірвання цього попереднього договору. Витрати на оформлення, нотаріальне посвідчення (реєстрацію) такого договору про розірвання несе та сторона, з вини якої відбулося розірвання, втрати чинності або унеможливилось виконання попереднього договору.

Положеннями п. 5.4. попереднього договору також визначено, що у разі невиконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, які викладені в даному попередньому договорі, ТОВ «ВКФ Фарби України» має право розірвати даний попередній договір в односторонньому порядку з вини ОСОБА_1 .. При цьому, сума що була фактично сплачена останнім на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» на виконання цього попереднього договору, повертається на банківський рахунок ОСОБА_1 , за винятком суми коштів у гривнях, що еквівалентна 5% від суми встановленої у підпункті 2.3.1 пункту 2.3. розділу 2 цього попереднього договору, які залишаються у розпорядження ТОВ «ВКФ Фарби України» в якості неустойки. ТОВ «ВКФ Фарби України» повідомляє ОСОБА_1 про розірвання Договору шляхом направлення поштового повідомлення (цінним листом з описом вкладеного) на адресу ОСОБА_1 , шо вказана у цьому попередньому договорі. Даний попередній договір є розірваним з дати направлення такого повідомлення ОСОБА_1 .. У такому разі сторони зобов`язані підписати та нотаріально посвідчити додатковий договір щодо розірвання даного попереднього договору. Вказане в даному пункті повернення коштів здійснюється протягом 60 календарних днів з дати підписання та нотаріального посвідчення згаданого додаткового договору про розірвання цього попереднього договору. Витрати на оформлення, нотаріальне посвідчення (реєстрацію) такого договору про розірвання несе на сторона, з вини якої відбулося розірвання, втрати чинності або унеможливилось виконання попереднього договору.

В матеріалах справи наявна довідка про 100% фінансування згідно попереднього договору № 1502 від 04 липня 2014 року зі змісту якої вбачається, що відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі 285 470, 00 грн (а.с. 113).

Судом першої інстанції на підставі п. 2.1. Попереднього договору від 04 липня 2014 року встановлено про наявність у відповідача заборгованості у розмірі 38 910, 00 грн.

Основний договір на даний момент не укладений між сторонами.

22 квітня 2021 року ТОВ «ВКФ Фарби України» було направлено засобами поштового зв`язку лист-повідомлення ОСОБА_1 про розірвання Попереднього договору, зі змісту якого вбачається, що Основний договір в строк до 30 червня 2015 року не укладено у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за Попереднім договором. У вказаному повідомленні Товариство стверджує, що зобов`язання за Попереднім договором є припиненими з 01 липня 2015 року, тому пропонує ОСОБА_1 узгодити дату, час та місце підписання додаткового договору щодо розірвання Попереднього договору.

Матеріали справи не містять відповіді ОСОБА_1 на вказане повідомлення позивача.

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору від 04 липня 2014 року, сторони обумовили, що укладення основного договору має відбутися в строк до 30 червня 2015 року.

Проте, в зазначений строк основний договір укладений не був. Відповідно, зобов`язання, встановлені попереднім договором від 04 липня 2014 року були припинені з 01 липня 2015 року.

З позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося у березні 2023 року, тобто після того, як попередній договір припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що виключає можливість задоволення вимог про його розірвання.

Проте, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі, оскільки суд допустив помилку при визначенні підстав для відмови в позові ТОВ «ВКФ Фарби України».

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору від 04 липня 2014 року, сторони обумовили, що укладення основного договору має відбутися в строк до 30 червня 2015 року. Основний договір укладається протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідачем відповідного повідомлення від ТОВ «ВКФ Фарби України»; в будь-якому випадку ТОВ «ВКФ Фарби України» повинно направити відповідачу вказане повідомлення протягом 5 робочих днів після отримання ним правовстановлюючих документів на об`єкт та надання реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення основного договору.

Пунктом 4.2. встановлено, що основний договір може бути укладений виключно у разі сплати відповідачем повної суми коштів, що передбачена підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього попереднього договору, відповідно до якого ОСОБА_1 зобов`язується сплатити забезпечувальну суму ТОВ «ВКФ Фарби України», що складає 70% - (32,438 м.кв.) - 227 066, 00 грн, в тому числі ПДВ (20%) 37 844, 33 грн за вартістю 1 м. кв. 7 000, 00 грн, не пізніше 07 липня 2014 року. Залишок складає 27% - (12,5118 м.кв.) - 87 582, 60 грн, в тому числі ПДВ (20%) 14 597, 10 грн, щомісячно за фіксованою вартістю 1 м. кв. 7 000, 00 грн, останній платіж не пізніше 27 червня 2017 року та 3% - (1,3902), що становить 9 731, 40 грн, в тому числі ПДВ (20%) складає 1 621, 90 грн, буде повністю сплачена ОСОБА_1 ТОВ «ВКФ Фарби України» в день укладення основного договору.

Пунктом 6.1 Попереднього договору від 04 липня 2014 року сторони погодили, що цей договір діє до моменту укладення основного договору або до моменту виконання зобов`язань за попереднім договором щодо штрафних санкцій відповідною стороною при розірванні попереднього договору.

Проте, в зазначений строк основний договір укладений не був. Відповідно, зобов`язання, встановлені попереднім договором від 04 липня 2014 року були припинені з 01 липня 2015 року.

Згідно ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Аналіз змісту попереднього договору купівлі-продажу свідчить, що правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити конкретний строк, протягом якого сторони домовились укласти основний договір. Зазначена обставина обумовлена сторонами в попередньому договорі низкою взаємопов`язаних строків та термінів як щодо виконання зобов`язань відповідача щодо попереднього внесення платежів на підтвердження зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу майбутнього об`єкта нерухомості, так і отриманням позивачем правовстановлюючих документів на об`єкт, з чим сторони пов`язали обов`язок ТОВ «ВКФ Фарби України» впродовж 5 робочих днів направити відповідачу повідомлення про укладення основного договору.

Апеляційний суд враховує, що за обставин цієї справи саме позивач є професіоналом у відповідній сфері, який підготував проєкт договору та запропонував формулювання відповідних умов, попередній договір стосується купівлі-продажу квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що будується (майбутнього об`єкта нерухомості), забезпечувальні платежі за договором розраховані відповідно до ціни майбутнього об`єкта нерухомості (квартири) на момент його укладення, відповідні зобов`язання виконані відповідачем належним чином та сплачено 88, 03 % вартості об`єкта;

Тлумачення змісту попереднього договору дозволяють зробити висновок про те, що за умови належного виконання відповідачем строків внесення забезпечувальних платежів, передбачених у пункті 2.3. попереднього договору, зобов`язання сторін щодо укладення основного договору купівлі-продажу визначається строком - протягом п`яти календарних днів з моменту отримання ТОВ «ВКФ Фарби України» правовстановлюючих документів на об`єкт та його державної реєстрації, з урахуванням виконання ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язання щодо повідомлення відповідача про це відповідно до умови пункту 1.2. попереднього договору.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи позивача, які були викладені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ОСОБА_1 міг самостійно направити позивачеві пропозицію укласти основний договір, проте не вчиняв таких дій, оскільки у попередньому договорі сторони погодили алгоритм дій, що передує укладенню основного договору та визначили передумови для його укладення у майбутньому. Підстави для ініціювання ОСОБА_1 укладення основного договору відповідно до частини третьої статті 635 ЦК України виникнуть не раніше моменту отримання ТОВ «ВКФ Фарби України» правовстановлюючих документів на об`єкт та його державної реєстрації.

Таким чином, у відповідача відсутня об`єктивна можливість укласти з позивачем Основний договір, з огляду на відсутність у позивача обумовлених у Попередньому договорі документів, крім того судом не було встановлено, що позивач направляв пропозицію стосовно укладення Основного договору в порядку, визначеному п.1.2 Попереднього договору.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що грошові кошти у розмірі 38 910,00 грн, підлягали сплаті відповідачем у день укладення основного договору, проте позивач відповідно до пункту 1.2. попереднього договору не виконав своє зобов`язання за договором та не направляв повідомлення відповідачу про можливість укласти основний договір, яка пов`язана з наявністю необхідних документів (отримання ним правовстановлюючих документів на об`єкт).

На підставі викладеного, станом на 30 червня 2015 року у відповідача був відсутній обов`язок щодо сплати зазначеної суми, у зв`язку з чим підстави для одностороннього розірвання попереднього договору відповідно до пункту 5.4. попереднього договору згідно з повідомленням ТОВ «ВКФ Фарби України» від 04 липня 2014 року з причин невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань відсутні.

Судом не встановлено, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Попереднім договором, що мало б наслідки одностороннього розірвання Попереднього договору, що передбачено п.5.4 Попереднього договору.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Позивач у цій справі не довів порушення відповідачем умов Попереднього договору, а доводи щодо невиконання відповідачем грошового зобов`язання, є безпідставними, з огляду на умови Попереднього договору. Крім того, не заслуговує на увагу аргумент представника позивача, як на підставу розірвання Попереднього договору в односторонньому порядку, неукладення Основного договору в строк до 30 червня 2015 року, оскільки вказаний обов`язок, поєднано з умовою надсилання позивачем пропозиції на укладення Основного договору, а також отримання позивачем відповідних документів обумовлених сторонами у п.1.2 Попереднього договору.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Рішенням ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 встановлено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції представляв адвокат Конюшко Д.Б., що підтверджується копією ордеру серії АВ №1087281 від 31 серпня 2023 року, який було долучено до відзиву на позовну заяву (а.с.118).

Відповідно до п. п. 1.1. п.1 Договору про надання правової допомоги №24/06/23-ЮП/ІL від 28 червня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах передбачених Договором, а замовник зобов`язується оплатити адвокату надані послуги на умовах цього договору (а.с. 116).

На підтвердження суми наданих ОСОБА_2 юридичних послуг, останнім було долучено до матеріалів справи Акт-розрахунок №1 від 06 жовтня 2023 року про виконані роботи за Договору про надання правової допомоги №24/06/23-ЮП/ІL від 28 червня 2023 року, що становить 12 000, 00 грн.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що Акт-розрахунок №1 від 06 жовтня 2023 року підписаний адвокатом Конюшко Д.Б. в односторонньому порядку, що не може свідчити про прийняття ОСОБА_1 наданих ОСОБА_2 послуг. Таким чином, суд апеляційної інстанції не може розцінювати вищевказаний Акт як документ, що свідчить про належне виконання адвокатом взятих на себе зобов`язань та прийняття ОСОБА_1 виконаної роботи та відповідно і підстав для оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Суд апеляційної інстанції також враховує і те, що апелянтом не було належним чином доведено склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які були понесені ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв