ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5874/25 Справа № 197/924/23 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Мазеренком В.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 грудня 2004 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб. 14 березня 2014 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Самостійно утримувати доньку вона не може, оскільки її заробітна плата складає 10500 грн. на місяць, інших видів доходу не має. У зв`язку з чим, вони з донькою опинились у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є працездатним, працює інспектором ДПСУ та отримує заробітну плату у розмірі 18000 грн. та має виплати у розмірі 25000 грн. на місяць. Відповідач інших дітей не має, аліменти не сплачує.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, до досягненню нею 23 років, за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову 25 липня 2023 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення нею віку 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з рішенням суду, тому просить його скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що починаючи з повноліття доньки, надсилає кошти для навчання та життєзабезпечення доньки на її особисту картку, сума переказів в середньому складає 16 000-20 000 грн, на підтвердження чого надає банківську виписку.

Вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів саме на її користь є необгрунтованими, оскільки, донька повнолітня, наразі вже закінчила навчання, самостійно працює та за потреби звертається до батька за допомогою, який підтримує її фінансово.

Крім того, просить врахувати той факт, що відповідач є військовослужбовцем, неодноразово отримував контузії та знаходився на лікуванні в стаціонарах лікувальних закладів після евакуації з позицій в зоні бойових дій, докази чого є надав до суду першої інстанції. Разом з тим, незважаючи на труднощі, завжди підтримує доньку матеріально та вчасно надсилає їй кошти.

У відзивах на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу вважають необґрунтованою, просять рішення суд першої інстанції залишити без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції установлено та з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , відповідача по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Степової сільської ради Широківського району Дніпропетровської області (а.с. 5 копія свідоцтва про народження).

Згідно довідки №120 від 18.07.2023 року Донецького державного університету внутрішніх справ, Криворізький навчально-науковий інститут, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається, як курсант, на І курсі денної форми здобуття освіти за кошти державного бюджету. На навчання зарахована наказом ДонДУВС від 22.08.2022 № 378 о/с з 01.09.2022 року. Термін закінчення поточного курсу навчання 31.08.2023. Загальний термін навчання становить 3 роки, закінчується 04.07.2025 року. Перебуває на неповному державному забезпеченні (а.с.7 копія довідки).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, оскільки навчається та самостійного заробітку не має, та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову 25 липня 2023 року, до закінчення навчання, але не більше, ніж досягнення нею віку 23 років.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

З матеріалів справи вбачається, що донька відповідача навчається, як курсант, на І курсі денної форми здобуття освіти за кошти державного бюджету. На навчання зарахована наказом ДонДУВС від 22.08.2022 № 378 о/с з 01.09.2022 року. Термін закінчення поточного курсу навчання 31.08.2023. Загальний термін навчання становить 3 роки, закінчується 04.07.2025 року.

Отже, повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого), позивачка ОСОБА_1 не надала.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 у період з липня 2023 року по березень 2025 року добровільно здійснював систематичні перерахування коштів на рахунок доньки на її особисту банківську карту у сумах від 301,51 грн до 20 050,00 грн, (липень 2023 року по грудень 2023 рік 98 356,31 грн, січень 2024 року по грудень 2024 рік 249 965,38 грн, січень 2025 року по березень 2025 рік 56 255,80 грн), на підтвердження чого в матеріалах справи наявні виписки АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів по картці (а.с. 90-90 зворот, 183-188).

Колегія суддів вважає розмір грошових сум, перерахованими батьком на картку доньки, достатніми для забезпечення її потреб по витратам на харчування та житло, а також витрат, які донька несе у зв`язку із навчанням.

Разом з тим, доказів на спростування отримання грошових коштів позивачка не надала.

Тому, проаналізувавши вищенаведені та надані сторонами докази по цій справі, в їх сукупності, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що судом першої інстанції при розгляді даної справи допущено неповне з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 3 420,40 грн, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у цій справі, необхідно компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 3 420,40 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 червня 2025 року.

Головуючий

Судді