Провадження № 2/521/128/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року м.Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості частки у спільному майні та поділ рухомого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості частки у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м.Одеси (нині Хаджибейський районний суд міста Одеси) звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення вартості частки у спільному майні та поділ рухомого майна посилаючись на наступні обставини.

16.07.1994 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Артемівська було зроблено актовий запис № 357, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 .

14.09.2020 року на підставі розпорядження квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси № 261327 від 19.02.2020 року, довідки КП «Міське агентство з приватизації житла» ОМР № 36 від 23.04.2020 року та свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.02.2020 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси, позивачем, відповідачем та їхнім сином ОСОБА_3 було набуто у спільну часткову власність в рівних частках - 1/3 частці кожним квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м., житловою - 32,9 кв.м.

За час шлюбу сторонами було спільно здійснено ремонт у належній нам квартирі, на що було витрачено суму в розмірі близько 250 000 грн.

Також під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти було придбано у квартиру рухоме майно - меблі та техніку, на загальну суму близько 559 000 грн., а саме: шафа купе - 32 000грн., стіл обідній - 12 000грн., вбудована кухня - 80 000грн., вбудована шафа 60000грн., вбудована шафа 50000грн., ліжко 46000грн., стіл 36000грн., крісло 8000грн., гарнітур (умивальник, пенал) 7500грн., холодильник "Hitachi" - 69 000грн., посудомийна машина "Bosch" 4500грн., шафа духовка "Bosch"- 9500грн., газова плита "Bosch" 4500грн., витяжка 5000грн., мікрохвильова піч "Gorenje" 2500грн., кофемашина DELONGHI 23000грн., пральна машина Samsung 15000грн., бойлер 9500грн., кондиціонер DEKKER 3500грн., кондиціонер HYUNDAI 7500грн., телевізор Samsung UE32T5300AUXUA - 10 000грн., телевізор Samsung QE65Q70BAUXUA - 49 000грн., телевізор Samsung UE43AU7100 15000грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 521/7095/21 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

У зв?язку з припиненням сімейних стосунків з ОСОБА_2 спільне проживання в квартирі стало неможливим, у зв?язку з чим позивач вимушений був змінити місце проживання.

Наразі відповідач проживає в квартирі разом з сином.

В теперішній час позивач обмежений у доступі до квартири та до речей, які є об?єктом їхньої спільної сумісної власності, домовленості щодо поділу спільного майна між сторонами не досягнуто, у зв?язку з чим він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на викладене, просив суд поділити рухоме майно, яке є об?єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 , наступним чином:

- виділити у власність ОСОБА_1 та зобов?язати ОСОБА_2 передати позивачу наступне майно: шафу-купе, стіл обідній, стіл, крісло, холодильник "Hitachi", посудомийну машину "Bosch", шафу-духовку "Bosch", газову плиту "Bosch", мікрохвильову піч "Gorenje", кофемашину Delonghi, пральну машину Samsung, телевізор Samsung QE65Q70BAUXUA, телевізор Samsung UE43AU7100;

- залишити у власності ОСОБА_2 наступне майно: ліжко, вбудовану кухню, вбудовану шафу, вбудовану шафу, гарнітур (умивальник, пенал), витяжку, бойлер, кондиціонер Dekker, кондиціонер Hyundai, телевізор Samsung UE32T5300AUXUA;

- стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію в розмірі дійсної ринкової вартості 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що за час шлюбу з ОСОБА_1 з 16.07.1994-14.09.2020 рік ними за спільні кошти було придбано автомобіль Hyundai Accent 2012 року та набуто членство у гаражному кооперативі по вулиці Гастелло у місті Одесі.

Таким чином просила суду стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації 1/2 частки автомобіля половину ринкової вартості автотранспортного засобу Hyundai Accent, 2011 року випуску, в розмірі 200 000 гривень 00 копійок та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації 1/2 частки в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражу, розташованого в гаражному кооперативі по АДРЕСА_2 , в розмірі 100 000 гривень 00 копійок.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 10.02.2025р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації 1/2 частки в матеріалах і обладнанні, що були використанні при будівництві гаражу, розташованого в гаражному кооперативі по АДРЕСА_2 , в розмірі 100 000 гривень 00 копійок залишено без розгляду .

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Під час слухання справи представники ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 частково визнали позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 компенсації за 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м., житловою - 32,9 кв.м., в іншій частині позовні вимоги не визнавали, посилаючись на недоведеність наявності та вартості рухомого майна у вказаній квартирі. Однак, в судовому засіданні 10.06.2025р. представник ОСОБА_2 ОСОБА_7 повністю заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що грошова компенсація вартості 1/3 частини спірної квартири може бути стягнута з усіх співвласників, а оскільки син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 є неповнолітньою особою, він не був залучений до участі у справі, так як і не було залучено орган опіки та піклування і стягнення грошової компенсації буде порушувати його права на житло, оскільки у разі неможливості сплатити відповідну компенсацію на житло може бути звернено стягнення в порядку виконавчого провадження. Щодо стягнення грошової компенсації вартості меблів зазначав, що позивачем не надано доказів наявності перерахованих меблів а також не підтверджена їх вартість з урахуванням зносу.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника ОСОБА_2 , суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.07.1994 року між сторонами було укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Артемівська було зроблено актовий запис № 357, який було розірвано рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.11.2021 року по справі № 521/7095/21. (т.1 а.с.9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №6998. (т.1 а.с.8).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно п.п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України). Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 19.02.2020 року, виданого квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси на підставі розпорядження квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси № 261327 від 19.02.2020 року, позивачу, відповідачу та їхньому сину ОСОБА_3 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м., житловою - 32,9 кв.м.(т.1 а.с.12).

Сторонами не заперечується, що між ними склалися неприязні відносини і проживати разом вони не мають можливості.

Статтями 70, 71 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Також пунктом 19 вказаної Постанови Пленуму ВСУ вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Пунктом 22 вказаної Постанови Пленуму ВСУ визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно до ст.ст. 364,368-370 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. . У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. . Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до висновку судової будівельно- технічної та оціночно-будівельної експертизи №688/1, виконаного 17.10.2023р. судовим експертом Голєвим О.А., судовою будівельно-технічною експертизою встановлено, що не існує технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити в натурі (в окремий об`єкт) належну ОСОБА_1 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Судовою оціночно-будівельною експертизою встановлено, що ринкова вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 станом на дату складання висновку становитиме 588600грн.(т.1 а.с.148-162)

Як зазначалося вище, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 та їх неповнолітньому сину ОСОБА_3 .

Однак ні позивачем ОСОБА_1 , ні його представником не заявлялося клопотання про залучення ОСОБА_2 , як законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 , який є співвласником зазначеної квартири.

Посилання представника позивача у позовній заяві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022р. у справі №209/3085/20 є безпідставним, оскільки у даному випадку у разі стягнення грошової компенсації вартості 1/3 частини спірної квартири, яка належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не стане одноосібним власником вказаної квартири, оскільки право власності на 1/3 частку квартири також зареєстровано за ОСОБА_3 і у разі невиплати грошової компенсації під час виконавчого провадження державний/приватний виконавець може звернути стягнення на майно, в якому проживає неповнолітня дитина, що призведе до порушення його прав на житло..

Згідно повідомлення судового експерта Цепа Ю.В. судової незалежної експертизи України №СЕ-2502-1-1336.23 від 18.03.2024р. провести судову товарознавчу експертизу за ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2023р. (визначення дійсної ринкової вартості побутової техніки, меблів та предметів інтер`єру, що знаходяться у квартирі АДРЕСА_1 ) враховуючи відсутність додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, та оплати не надається можливим. (т.1 а.с.186-187))

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 756/12009/15-ц, провадження № 61-5383св19, зазначено, що вартість майна, яке підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому співвласнику у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого (пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, провадження № 14-40цс21).

В судовому засіданні 13.03.2025р. представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 зазначав, що при розлученні ОСОБА_1 половину майна, яке знаходилося у спірній квартирі, забрав собі.

З приводу поділу майна, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 суд не вбачає достатніх підстав для задоволення цих вимог, оскільки доказів придбання майна за зазначеними в позовній заяві цінами, року їх придбання а також дійсної вартості цих товарів на час розгляду справи позивачем не надано, а також не надано доказів, що все перелічене в позовній заяві майно на час розгляду справи знаходиться у цій квартирі, отже в задоволенні цієї частини позовних вимог суд відмовляє за недоведеністю.

Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи №15/23-Е, складеного 08.05.2023р. судовим експертом Вітвіцьким І.І., ринкова вартість транспортного засобу Hyundai Accent, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 складає 226633грн. (т.1 а.с. 115-130)

В судовому засіданні позивач підтвердив, що в квітні 2025 року вказаний транспортний засіб було відчужено.

З вказаного випливає, що звернення до суду з вимогами про стягнення компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є одним із способів поділу такого майна.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_2 заявила вимогу про стягнення грошової компенсації вартості частки автомобіля, набутого за час перебування у шлюбі, є свідченням того, що сторони не дійшли згоди щодо поділу майна, транспортний засіб було відчужено ОСОБА_1 під час розгляду справи.

Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості частки транспортного засобу, який було придбано в період шлюбу та відчужено ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.364, 365, 370 Цивільного кодексу України, ст.ст.60, 69-71 Сімейного кодексу України, ст.ст.76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості частки у спільному майні та поділ рухомого майна залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення вартості частки у спільному майні подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 , вартість частки транспортного засобу в розмірі 113 316 (сто тринадцять тисяч триста шістнадцять) грн. 50 коп..

Взадоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН