Провадження № 2/389/335/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку спрощеного позовного провадження, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Цикл Фінанс», 14 квітня 2025 року звернулося до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №1070 від 06 лютого 2020 року укладеним між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем, у сумі 10844 грн 36 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 7809 грн 40 коп.; заборгованість за відсотками - 0 грн 26 коп., заборгованість по комісії 3034 грн 70 коп., оскільки відповідач не виконує взяті на себе забов`язання за цим кредитним договором. Право вимоги до ТОВ «Цикл Фінанс» за цим кредитним договором перейшло від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на підставі укладеного між ними договору факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року. Крім того позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн 00 коп.

Відповідачем на позовну заяву, 16 травня 2025 року подано відзив, в якому вказано, що в лютому 2020 року він укладав з АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» кредитний договір про надання йому кредиту в розмірі 17500 грн, які виплатив ще до початку повномасштабної війни росії проти України. Підписував певний договір з банком, але не договір №1070 від 06 лютого 2020 року. Нарядку (підпис клієнта) після графіку платежів стоїть підпис, який йому не належить, він зроблений іншою особою. Грошові кошти за вказаним кредитним договором №1070 в сумі 26974 грн 97 коп. йому не перераховувалися, що підтверджується зробленою ним фотографією з особистого кабінету банку де показано, що за період з 24 квітня 2019 року по травня 2025 року банк видав йому лише один раз грошові кошти в сумі 17500 грн, саме 08 лютого 2020 року, які він виплатив. Відкритих рахунків в банку він не має. З наданої представником позивача виписки по особистому рахунку про рух коштів за кредитним договором та оплати ним кредиту, не можливо зрозуміти та розібратися, які саме кошти перераховувалися, ким і звідки перераховувалися, чи взагалі перераховувалися. Усі розрахунки начебто заборгованості, на які посилається позивач, не є первинними документами, які можуть підтвердити отримання ним кредиту, користування ним, що свідчить про відсутність у нього заборгованості перед позивачем, а отже не є належними доказами наявності заборгованості. Усі документи подані позивачем не підтверджують факт отримання ним, чи перерахування йому грошових коштів, саме по договору №1070 від 06 лютого 2020 року і саме в сумі 26974 грн 97 коп.

Щодо договору факторингу вказав, що позивачем долучено до справи не всі додатки до договору факторингу, які є невід`ємною його частиною. Відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження на направлення йому таких повідомлень.

Також відповідач зазначив, що йому не направлялися будь-які заяви щодо досудового врегулювання спору, ним була отримала лише адвокатська вимога про необхідність сплати заборгованості, в якій не вказано і не надано як додатком усі обставини, які вказані у позовній заяві.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що позивач звернувся до нього з вимогами, які не відповідають дійсності, неправдиві, кредитний договір №1070 від 06 лютого 2020 року сфальсифікований, позивачем не надано жодних належним та допустимих доказів, в яких би зазначалися відомості про перерахування йому саме від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» чи ТОВ «Цикл фінанси», грошових коштів у розмірі 26974 грн 97 коп за кредитним договором №1070.

За вказаного відповідач просить суд відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог та стягнення судових витрат.

Крім того, відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову на підставі пропущення позивачем строку позовної давності, з посиланням на те, що з кредитного договору №1070 вбачається, що він укладений 06 лютого 2020 року. Пунктом 1.2 частини 1 договору «Предмет договору» встановлено, що банк надає клієнту грошові кошти в сумі 26974 грн 97 коп. на строк 24 місяці. Як зазначено в п. 1.2 договору, кінцева дата повернення кредиту 06 лютого 2022 року. Ч.4 договору визначено графік платежів за договором, де відображається дійсним, що 06 лютого 2022 року визначено останній платіж по договору. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином за умовами кредитного договору від 06 лютого 2020 року, перебіг позовної давності щодо визначення зобов`язань посинається з 06 лютого 2022 року. Положенням ст.257 ЦК України встановлюється, що загальна позовна давність становить три роки. Таким чином, відповідно до положень наданого позивачем договору та норм законодавства, перебіг позовної давності закінчився ще 06 лютого 2025 року. При цьому позов подано до суду 12 квітня 2025 року. Таким чином позивач звернувся до суду з вимогою про захист його нібито порушеного цивільного права або інтересу, поза межами строку давності.

19 травня 2025 року представником позивача на вказаний відзив на позовну заяву подано відповідь, в якій зазначено, що доводи відповідача про те, що між ним та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» не було укладено кредитного договору №1070 від 06 лютого 2020 року та підписи на договорі є сфальсифікованими, не відповідають дійсності. До позовної заяви ТОВ «Цикл Фінанс» додано копію вказаного кредитного договору, підписану відповідачем. Завіривши підписи на наданих відповідачем копіяїх документів та на кредитному договорі, позивач дійшов висновку, що підпси є ідентичними. Також, позивач додає фото особи, що міститься в матеріалах кредитної справи, що укладала кредитний договір. Звіривши копію паспорту надану відповідачем та фото надане АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», ТОВ «Цикл Фінанс» зазначає, що на обох фото одна й та ж особа. Отже, твердження відповідача про підробку його підпису та почерку на кредитному договорі є неправдивими.

Також представник позивача вказує, що у відзиві відповідач стверджує, що позивачем не надано належних доказів, які б підтвердили видачу кредитних коштів, проте дане твердження не є правдивим. Так, відповідно до п.1.2 кредитного договору сума кредиту становить 26974 грн 97 коп. Відповідно до п.1.4. кредитного договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок протягом 7 операційних днів з дати укладання договору, цей договір вважається не укладеним. Доказом надання кредитних коштів відповідачу за кредитним договором є виписка по особовим рахунку відповідача № НОМЕР_1 за період з 06.02.2020 по 27.03.2024 роки. Відповідно до вказаної виписки станом на 06 лютого 2020 року за рахунком відповідача були проведені наступні банківські операції: 1) Призначення платежу: Надання кредитних коштів згідно кредитного договору №1070 від 06.02.2020 року. Дебет: 0; Кредит: 26974,97. 2) Призначення платежу: Сума страхового платежу ОСОБА_1 , зг. договору страхування № NS-1070 від 06 лютого 2020 року. Дебет: 5220,96; Кредит: 0. Оборот за 06 лютого 2020 року: Дебет: 5220,96: Кредит: 26974,97. Вихiдний залишок: Дебет: 0,00; Кредит: 21754,01. Отже, на рахунок Відповідача № НОМЕР_1 за період з 06 лютого 2020 по 27 березня 2024 роки надходили кредитні кошти у розмірі 26974,97 грн, які відповідач використовував у власних цілях, що відомо з проведених банківських операцій та підтверджується наданою випискою, а доводи наведені у відзиві на позовну заяву є безпідставними.

На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано договір факторингу №28/03/24, акт приймання передачі прав прав вимоги за цим договором факторингу та витяг з реєстру боржників до договору факторингу, які є належними та допустимими доказами переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові, що не звільняє його від виконання зобов`язання первісному кредитору.

Також у відповіді на відзив представник позивача вказав, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим. Трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено з огляду на приписи ст.256, 257 ЦК Украхїни, п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

20 травня 2025 року відповідачем на відповідь на відзив надано заперечення, в якому він знову ж таки вказав, що не укладав і не підписував кредитного договору №1070 від 06 лютого 2020 року та не отримував грошових коштів в сумі 26974 грн 97 коп. Позивачем не надано жодних доказів нарахування чи отримання ним зазначених коштів. Він дійсно отримував у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПО» кошти в сумі 17500 грн, які йому були перераховані 08 лютого 2020 року та які він виплатив, але не за цим кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, відмовити в задоволенні позову з урахуванням наданих ним доказів і викладених обставин.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Мікро (3-37)», у якому вказав: суму бажаного кредиту - 21754 грн 01 коп.; строк надання кредиту - 24 місяці; мету кредиту - на споживчі потерби; суму додаткових послуг - 5220 грн 96 коп. Також своїм підписом у вказаному паспорті підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування, та надав згоду на обробку своїх персональних даних. У розділі 7 паспорта споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації наведеної в цьому паспорті споживого кредиту , та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахвувнаням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розміру доходів, тощо (а.с.245 т.1).

У той же день, 06 лютого 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1070, відповідно до якого останній отримав кредит на споживчі потреби у сумі 26974 грн 97 коп. на строк 24 місяці, з кінцевою датою повернення 06 лютого 2022 року, зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту: з 06 лютого 2020 року по 05 вересня 2020 року -7% від суми кредиту; з 06 вересня по 05 березня 2021 року -5,5% від суми кредиту; з 05 березня 2021 року по 05 вересня 2021 року 4% від суми кредиту; з 06 вересня 2021 року по 06 лютого 2022 року - 2,25% від суми кредиту. Процентра ставка за користування кредиту є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта НОМЕР_1 , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта.

У п.1.5 кредитного договору сторони погодили, що в порядку договірного списання на півдставі ст.1071 ЦК України та ст.26 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» клієнт доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «Уаск Аска життя» суму стархового платежу у розмірі 5220 грн 96 коп. за весь період страхування згідно з договором страхування №NS-1070 від 06 лютого 2020 року.

Розділом 2 договору визначено порядок погашення заборгованості за договором.

Так, у п.2.1 договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів (обов`язковий платіж). Згідно з п.2.2 дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені у графіку платежів.

У розділі 4 договору зазначений графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором, де щомісячні платежі визначені з 06 лютого 2020 року по 06 лютого 2022 року, визначена щомісячна сума платежу за кредитом, яка складається з суми кредиту, процентів за користування кредитом, та платежів за додаткові та супутні послуги (за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту, інші послуги банку).

За змістом договору, сторони погодили, що клієнт приєднався до договору шляхом підписання Заяви-згоди №1149767 від 06 лютого 2020 року. Інші умови, які не визначені в цьому договорі, зазначені в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений відповідним рішенням Комітету з бізнесу фізичних осіб з банку та розміщнений на сайті банку. Цей договір (індивідуальна частина) укладений в межах УДБО (публічна частина) та є його невід`ємною частиною та разом вони складають єдиний договір (а.с.154-155 т.1).

Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 06 лютого 2020 року по 27 березня 2024 року (а.с. 98 т.1) підтверджується факт надходження 06 лютого 2024 року на рахунок відповідача НОМЕР_1 кердитних коштів у розмірі 26974 грн 97 коп. та відрахування з цієї суми суми стархового платежу в розмірі 5220 грн 96 коп. на рахунок ПрАТ «Уаск Аска життя» за договором страхування NS-1070 від 06 лютого 2020 року. Тобто вихідний залишок за кредитом дорівнює - 21754 грн 01 коп.

Інші долучені до позовної заяви виписки по особовому рахунку свідчать про користування відповідачем кредитними коштами, а також внесення ним коштів на часткове погашення кредитної заборгованості (а.с. 17-97, 99-128 т.1).

28 березня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу № 28/03/2024, за яким ПАТ «Банк Кредит Дніпро» передало ТОВ «Цикл Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Цикл Фінанс» приймає належні ПАТ «Банк Кредит Дніпро» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 139-142 т.1).

З витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 28/03/2024 від 28 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 є в переліку за № 4140 та має заборгованість за кредитним договором №1070 від 06 лютого 2020 року у розмірі 10844 грн 36 коп, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7809 грн 40 коп.; заборгованість по відсотках 0 грн 26 коп.; заборгованість по комісії - 3034 грн 70 коп. (а.с. 132, 243-244 т.1).

На підтвердження укладення вказаного договору фаторингу позивачем до матеріалів справи також долучено акт приймання-передачі реєстру боржників від 28 березня 2024 року до договору факторингу, акт приймання - передачі прав вимоги, платіжну інструкцію №6041 від 28 березня 2025 року про оплату грошової вимоги згідно з договором факторингу (а.с. 148,149, 153 т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27 березня 2024 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1070 від 06 лютого 2020 року складає 10844 грн 35 коп., з яких: залишок простроченого кредиту 7809 грн 40 коп.; залишок прострочених відсотків 0 грн 25 коп.; залишок прострочених комісій 3034 грн 70 коп. (а.с.161-164 т.1).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 у справі № 910/16143/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16, від 19 листопада 2020 року у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, саме виписка з особового рахунку клієнта банку є документом, який може засвідчити надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий споживачу.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Частиною 1 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Відповідно до ст.13,81 ЦПК Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наданими позивачем доказами повністю підтверджується укладення між первісним кредитором АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №1070 від 06 лютого 2020 року. Перерахування банком 06 лютого 2020 року на виконання умов цього договору на рахунок відповідача НОМЕР_1 кредитних коштів у сумі 26974 грн 97 коп. Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення тіла кредиту та відсотків за кредитним договором, а також перехід прав вимоги до позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована станом на 27 березня 2024 року заборгованість за кредитним договором №1070 від 06 лютого 2020 року в сумі 7809 грн 65 коп., з яких: 7809 грн 40 коп. - залишок простроченого кредиту (тіло), 0 грн. 25 коп.- залишок прострочених відсотків.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, на обґрунтування своїх заперечень щодо не укладення/не підписання ним кредитного договору. Так відповідачем суду не надано доказів, що він звертався до правохоронних органів з приводу вчинення стосовно нього шахрайських дій (укладення від його імені кредитного договору іншою особою, підроблення підпису, тощо). Клопотання про призначення судово-почеркознавої експертизи наявного в договорі підпису позичальника не заявлялося, самостійно така експертиза проведена не була. Суд самостійно позбавлений права здійснювати вказані дії, оскільки це може призвести до порушення принципу змагальності. Доводи відповідача про неотримання ним кредитних коштів спростовується долученою до справи випискою з особового рахунку, яка засвідчує надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий на його ім`я. Належність йому банківського рахунку на який перераховано суму кредиту ним не оспорювалася. Доводи про відсутність правових підстав для переходу до позивача права вимоги за кредитним договором також спростовується наведеним вище.

Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 3034 грн 70 коп., з огляду на таке.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитному договорі від від 06 лютого 2020 року №1070, укладеному між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 визначено щомісячну комісію за обслуговування кредиту: з 06 лютого 2020 року по 05 вересня 2020 року -7% від суми кредиту; з 06 вересня по 05 березня 2021 року -5,5% від суми кредиту; з 05 березня 2021 року по 05 вересня 2021 року 4% від суми кредиту; з 06 вересня 2021 року по 06 лютого 2022 року - 2,25% від суми кредиту.

Однак у вказаному кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Отже, вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованості по комісії в сумі 3034 грн 70 коп. не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Щодо застосування строку позовної давності, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Такий неодноразово продовжувався та діяв до 24:00 год 30 червня 2023 року.

Відповідно до пунктів 12, 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 24 лютого 2022 року в України діє воєнний стан, підставами якого є Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (з наступними змінами). Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з вимогами про захист свого цивільного права у межах строку позовної давності.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню в сумі 7809 грн 65 коп., з яких: 7809 грн 40 коп. - залишок простроченого кредиту (тіло), 0 грн 25 коп. - залишок прострочених відсотків.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач вказує, що у зв`язку з поданням даного позову до суду ним понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн 00 коп. та цю суму витрат просить стягнути з відповідача на його користь.

Правнича допомога у цій справі позивачу надавалася адвокатом Дорошенко М.А.

На підтвердження надання правничої допомоги до матеріалів справи додано: договір про надання правничої допомоги №434533613 від 02 січня 2025 року; додаткову угоду №1070 до договору від 02 квітня 2025 року; ордер про надання правничої допомоги серія АІ №1858554; посвідчення адвоката; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №10289/19; детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом від 02 квітня 2025 років; акт про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги) адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02 квітня 2025 року; платіжну інструкцію №991 від 03 квітня 2025 року про перерахування ТОВ «Цикл Фінанс» адвокату Дорошенко М.А. 6000 грн за надання правничої договору (а.с. 16, 133, 134-135, 147, 152, 158, 159, 165-166 т.1).

Керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивача сума витрат на професійну правову допомогу доведена, є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та не суперечить принципу розподілу таких витрат, тож її розмір суд визначає пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати на правничу допомогу в сумі 4320 грн 94 коп. Решту витрат понесених позивачем на правничу допомогу суд відносить на рахунок позивача.

Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1744 грн 51 коп.

Керуючись ст.2,4,12,13,81,89,141,259,263-265,274, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1070 від 06 лютого 2020 року у сумі 7809 (сім тисяч вісімсот дев`ять) грн 65 коп.

У задоволені позовних вимог щодо стягнення заборгованості по комісії за довгором №1070 від 06 лютого 2020 року в сумі 3034 грн 70 коп., відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4320 (чотири тисячі триста двадцять) грн 94 коп. та судовий збір в сумі 1744 (одна тисяча сімсот сорок чотири) грн 51 коп.

Решту суми понесених позивачем судових витрат залишити по фактично понесеному.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Сторони по справі:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», місце знаходження: вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, м.Київ, 04112, .

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Г.В. Берднікова