Справа № 263/8725/16-ц
Провадження № 6/201/125/2025
УХВАЛА

29 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2025р. ТОВ «Дебт Форс» (в особі представника адвоката Змієвської Т.П., яка діє на підставі довіреності № 1 від 06.01.2025р.) звернулось до суду з заявою про заміну стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09.12.2016р. по справі № 263/8725/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за кредитним договором № 500413795_КІ.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.08.2020р. здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Альфа Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором: № 500413795_КІ.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.01.2025р. відновлене втрачене судове провадження по цивільній справі №263/8725/16-ц за позовною заявою ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

02.02.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500413795_КІ.

У відповідності до п. 2.1 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору (надалі також - Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).

У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. сторони в підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.

12.05.2023р. між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (заявником) укладено договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500413795_КІ.

У відповідності до п. 2.1 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, попередній кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору (надалі також - Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).

На виконання п. 7.1 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. ТОВ «Дебт Форс» (заявником) проведено оплату відповідно до платіжної інструкції.

01.11.2023р. рішенням єдиного учасника №8 ТОВ «Кампсіс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал».

29.01.2022р. ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження за № 68396035 з виконання виконавчого листа № 263/8725/16-ц, на підтвердження чого заявником долучено до матеріалів справи «Інформацію про виконавче провадження Ке68396035», роздруковану з Автоматизованої системи виконавчих проваджень.

За таких обставин, на думку заявника, існують всі підстави для заміни сторони відкритого виконавчого провадження.

Представник ТОВ «Дебт Форс» - адвокат Змієвська Т.П. просила розглянути заяву за її відсутності, вимоги заяви підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Таким чином, неявка сторін у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не перешкоджає розгляду поставленого перед судом питання.

Ураховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, здійснити розгляд справи без фіксування судового розгляду цивільної справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали поданої заяви, а також матеріали цивільної справи, суд дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 09.12.2016р. заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області частково задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500413795 від 18.09.2013р. у розмірі 28917,18 гривень, а також судовий збір у розмірі 1295,32 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19.08.2020р. задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони його правонаступником, зацікавлені особи: АТ «Альфа-Банк», ОСОБА_1 . Замінено стягувача по справі №263/8725/16-ц (№2/263/2129/2016) за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з ПАТ «Альфа-Банк» на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» (, адреса: 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський Узвіз, 5-Б).

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07.04.2021р. задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Поновлено строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа №263/8725/16-ц виданого Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 15.03.2017р. у цивільній справі за позовом за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16.01.2025р. частково відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 263/8725/16-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

02.02.2023р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено договір № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500413795_КІ.

У відповідності до п. 2.1 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги попереднього кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору (надалі також - Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4).

У відповідності до пунктів 5.6.2 та 7.2 договору № 02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023р. сторони в підтвердження виконання п. 7.1 договору уклали Акт зарахування зустрічних однорідних вимог у відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України.

12.05.2023р. між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» (заявником) укладено договір № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 500413795_КІ.

У відповідності до п. 2.1 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, попередній кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у додатках №1 та № 3 до цього договору (надалі також - Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 5.2 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).

На виконання п. 7.1 договору № 12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023р. ТОВ «Дебт Форс» (заявником) проведено оплату відповідно до платіжної інструкції.

01.11.2023р. рішенням єдиного учасника № 8 ТОВ «Кампсіс Фінанс» змінило назву на ТОВ «Кампсіс Лігал».

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст. 519 ЦК України).

Статтею 78 ЦПК України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, що належать до предмета доказування, суд має відібрати лише ті докази, що містять інформацію щодо предмета доказування, виключивши з процесу доказування докази, що не належать до справи, наявність яких ускладнює процес доказування, встановлення дійсних обставин справи, затягує розгляд справи.

Значення ознаки належності, полягає в тому, що вона дозволяє правильно визначити обсяг доказового матеріалу, відібрати лише ті докази, які дійсно потрібні для встановлення фактичних обставин справи, тобто належність доказів це наявність їхнього значення для цивільної справи. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.: ст. ст. 76 - 81, 89, 228, 229, 235, 243, 263, 264, 265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують)...

Доповнюючи викладене, статтею 204 ЦК України визначено «Презумпцію правомірності правочину», а отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, оскільки, презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно, водночас, своїм підґрунтям - встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, а тому, згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов`язків будь-які правомірні дії, при цьому, не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені. Якщо керуватися Європейськими принципами оцінки доказів, то часто в рішеннях Європейського суду з прав людини можна зустріти такий стандарт доказування, як баланс ймовірностей. У справі «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» від 23.08.2016р. ЄСПЛ зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає нього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога нього заявника є достовірною.

Такий підхід позбавляє оцінку доказів абстракції, а її критерії становлять чіткий і злагоджений механізм.

Аналізуючи вищенаведене, на підтвердження вищенаведених фактів - у формі додатку залучені копії належних та допустимих доказів (копії договорів відступлення права вимоги з додатками), які в повній мірі відповідають нормам чинного законодавства, при цьому, в судовому порядку недійсними не визнані, а так само, не суперечать нормам чинного законодавства України.

Суд застосовує правові висновки, викладені у постановах ВС від 31.10.2018р. у справі №2-а-3494/11 та від 27.08.2020р. у справі №804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувана його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Автоматизована система виконавчого провадження працює у двох режимах: загальний, де за прізвищем, ім`ям та по батькові, найменуванням юридичної особи чи за кодом юридичної особи або за номером виконавчого провадження можна дізнатися чи є відкриті чи завершені виконавчі провадження у відношенні певної особи та яка виконавча служба їх відкрила/закрила, в тому числі, інша частина системи виконавчого провадження містить розділ доступу сторін виконавчого провадження до даних виконавчого провадження.

27.01.2022р. приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Гореликом Є.Б. відкрито виконавче провадження № 68396035 на підставі виконавчого листа № 263/8725/16-ц, виданого 15.03.2017р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500413795 від 18.09.2013р. у розмірі 28917,18 грн., а також судовий збір у розмірі 1295,32 грн.

22.11.2023р. приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. прийнято виконавче провадження № 68396035 з примусового виконання виконавчого листа № 263/8725/16-ц, виданого 15.03.2017р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500413795 від 18.09.2013р. у розмірі 28917,18 грн., а також судовий збір у розмірі 1295,32 грн.

Зокрема, 15.12.2023р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А., в рамках виконавчого провадження № 68396035, накладено арешт на грошові кошти / електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках / електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів / електронних грошей, що містяться на рахунках /електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та / або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

За таких обставин, існують всі підстави для заміни сторони відкритого виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним, а тому реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992р., заява № 12964/87), водночас, тенденція недопущення надмірного дюрмалізму при вирішенні судом питань, пов`язаних із реалізаціє особою свого права на доступ до правосуддя, прослідковується у правовій висновках Верховного Суду, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 26.12.2019р. у справі: №367/8573/17, від 18.12.2018р. у справі: №761/5894/17, від 09.07.2019р. у справі: №826/6479/18.

Верховний Суд при розгляді справи №6-1355/10 (за заявою про заміну сторони виконавчого провадження) здійснив висновок про те, що задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором факторингу є правонаступництвом, і правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, при цьому, заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження, а так/само, норма статті 442 ЦПК України - має імперативний характер (звертаючись до Академічного тлумачного словника 1970 - 1980р., термін «імперативний» - пояснюється, як такий, який вимагає беззастережного підпорядкування, реагування, виконання, наказовий), оскільки, її нормами прямо визначено правило поведінки, а саме, право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінити сторону виконавчого провадження лише у відкритих виконавчих провадженнях чи за інших обставин.

За таких обставин, звертаючись до норм ст. 442 ЦПК України, законодавець чітко зазначив про те, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в них правовідносинах, а тому, при наявності доказів (належних та допустимих) правонаступництва, право заміни сторони виконавчого провадження (стягувана) - є беззаперечним.

Окрім наведеного, в Постанові Верховного Суду від 05.12.2018р. (справа №643/4902/14-ц) наведена аналогічна позиція, з правовим висновком, зокрема, тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК); факторингу (гл. 73 ЦК).

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013р. у справі №6-122цс13.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувана у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Водночас, слід зазначити про те, що дії боржника щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду, що набрало законної сили - не можуть вчинятися на шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин з метою уникнення виконання рішення суду та сплати боргу. Боржники, проти яких ухвалені судові рішення про стягнення боргу та не виконують їх - діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувана (Кредитора), при цьому, їхні дії спрямовані на порушення майнових інтересів стягувана (Кредитора), а тому, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (схожий за змістом висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019р. у справі № 337/474/14-ц).

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного кодексу України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», адже, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього Закону, а також рішеннями, які відповідно до нього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником на стадії виконання судового рішення.

З наведених положень ст. 442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене та позиції Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, оскільки, без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.02.2020р. в справі № 2-3897/10, від 05.12.2018р. в справі № 643/4902/14-ц, від 31.10.2018р. в справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18) та від 15.08.2018р. в справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18), а також постанові Верховного Суду України від 20.11.2013р. у справі № 6-122цс13.

Враховуючи той факт, що виконавчий лист №263/8725/16-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором № 500413795 перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського О.А. (ВП № 68396035), а тому звернення правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» - ТОВ «Дебт Форс» із заявою про надання йому статусу стягувана до суду - відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим, існують правові підстави для задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну вибулого стягувана виконавчого провадження у справі № 263/8725/16-ц про стягнення з боржника, якою є: ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором № 500413795 на правонаступника.

Вказана позиція підтримана 19.10.2022р. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 2-1105/10, провадження №61-19386св21 (ЄДРСРУ № 106940349), оскільки, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс», замінивши стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні, оскільки звернення правонаступника кредитора з заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь на користь ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 353, 442 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача на правонаступника у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (Код , місце знаходження: 02095, м. Київ, Дарницький район, вул. Княжий Затон, будинок 9, прим. 369, офіс 1) у виконавчому провадженні № 68396035, яке перебуває у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича, відкрите на підставі виконавчого листа № 263/8725/16-ц, виданого 15.03.2017р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500413795 від 18.09.2013р. у розмірі 28917,18 грн., а також судовий збір у розмірі 1295,32 грн.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала підписана суддею та її повний текст складений 29 травня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова