РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 червня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ",

представник позивача - Маслюженко М. П.,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши за відсутності учасників справи за правилами загального позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

Від ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 8765 від 22.01.2020 в розмірі 94 398 грн 84 коп., яка складається з наступного: 54 465 грн 11 коп. - залишок простроченого кредиту; 39 933 грн 73 коп. - залишок прострочених комісій; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати: 2 422 грн 40 коп. за сплату судового збору та 7 200 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.01.2020 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8765, який підписано останньою.

Відповідач підписанням вказаного кредитного договору підтвердила, що акцептувала УДБО шляхом підписання Заяви-згоди про приєднання і згоден з усіма його умовами в повному обсязі (з урахуванням всіх змін та доповнень), такі умови їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір.

Відповідно до п. 1.1., 1.2. Кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 79 914 грн 34 коп., а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити плату за кредитом (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 60 місяців з дня укладення договору, а кінцевою датою повернення кредиту є 22/01/2025. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена Сторонами у відсотках від суми Кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. Одночасно з укладенням кредитного договору відповідач уклала договір добровільного страхування життя від 22/01/2020.

Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 79 914 грн 34 коп.

В подальшому відповідач виконала свої зобов`язання з повернення суми кредиту та оплати нарахованих комісій лише частково.

Згідно виписок по рахунку відповідача, за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом, відповідач сплатила банку лише 66 081 грн 53 коп. Останній платіж проведено 18.01.2022.

Строк повернення всієї суми отриманого кредиту та сплати всіх нарахованих банком платежів за кредитом мав остаточно спливати в погоджену сторонами кінцеву дату повернення кредиту, а саме 22.01.2025.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, у відповідача сформувалася наступна заборгованість у розмірі 94 398 грн 00 коп., яка складається з: залишок простроченого кредиту - 54 465 грн 11 коп.; залишок прострочених комiсiй - 39 933 грн 73 коп.

11.04.2024 між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" був укладений договір факторингу №11/04/24, за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.02.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 03.03.2025.

03.03.2025 за заявою відповідача ОСОБА_1 відкладено підготовче засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:45 годину 22.04.2025, та того ж дня судовий розгляд відкладено на 17.06.2025.

17.06.2025 належним чином повідомленні учасники справи на судове засідання не з`явилися.

Представник позивача Маслюженко М. П. у позовній заяві просив проводити розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику осіб.

Відповідач ОСОБА_1 не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала.

Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача заперечень не зазначив і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18).

У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними заяви-згоди № 4002516 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб від 23.07.2018, копії кредитного договору № 8765 від 22.01.2020, Паспорта споживчого кредиту, паспорта громадянина України, підтверджується, що 22.01.2020 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 79 914 грн 34 коп., з фіксованою процентною ставкою 0,001 річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту у розмірі: з 1 по 15 міс. - 3 596 грн 15 коп.; з 16 по 30 міс. - 2 797 грн 00 коп.; з 31 по 45 міс. - 1 997 грн 00 коп.; з 46 міс. по 60 міс. - 1 118 грн 80 коп. Строк кредитування визначений на 60 місяців. Договір містить підпис ОСОБА_1 в якості позичальника (а. с. 37-41).

11.04.2024 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" був укладений договір факторингу № 11/04/24, за умовами якого, позивач отримав право грошової вимоги за кредитним договором № 8765 від 22.01.2020, укладеним зі ОСОБА_1 (а. с. 8-19, 22, 23).

Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 20, 21).

Згідно виписки по особовому рахунку, розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8765 від 22.01.2020, станом на 10.04.2024 за відповідачем наявна заборгованість у розмірі 94 692 грн 77 коп., яка складається з наступного: 54 465 грн 11 коп. - залишок простроченого кредиту; 293 грн 93 коп. - залишок прострочених відсотків; 39 933 грн 73 коп. - залишок прострочених комісій (а. с. 34-36, 66-110).

Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 22.01.2020 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ОСОБА_1 кредитного договору № 8765, та подальшим укладанням 11.04.2024 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Санфорд Капітал" договору факторингу № 11/04/24, у результаті чого ТОВ "Санфорд Капітал" набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8765 від 22.01.2020 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором.

Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем.

Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано.

За таких обставин, позовна заява ТОВ "Санфорд Капітал" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню шляхом стягнення на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 8765 від 22.01.2020 у розмірі 54 465 грн 11 коп. як залишок простроченого кредиту.

Що стосується вимог в частині стягнення нарахованої комісії за обслуговування кредитної заборгованості по кредитним договором № 8765 від 22.01.2020, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 1.1 кредитного договору № 8765 від 22.01.2020 передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: з 22.01.2020 по 21.05.2021 - 4,5% від суми кредиту, з 22.05.2021 по 21.08.2022 - 3,5 % від суми кредиту, з 22.08.2022 по 21.11.2023 - 2,5 % від суми кредиту, з 22.11.2023 по 22.01.2024 - 1,4% від суми кредиту (а. с. 38).

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21.

Пунктом 1.1 кредитного договору № 8765 від 22.01.2020, підписаного відповідачем встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі: з 22.01.2020 по 21.05.2021 - 4,5% від суми кредиту, з 22.05.2021 по 21.08.2022 - 3,5 % від суми кредиту, з 22.08.2022 по 21.11.2023 - 2,5 % від суми кредиту, з 22.11.2023 по 22.01.2024 - 1,4% від суми кредиту, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування", отже ці положення договору є нікчемними.

Враховуючи, що вимагається до стягнення: 39 933 грн 73 коп. - заборгованості за комісією, щодо якої встановлено нікчемність умов договору, належить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Санфорд Капітал" в частині стягнення заборгованості за комісією.

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копії договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16.12.2024, ордер на надання правничої допомоги Серії АЕ № 1310920 (а. с. 25-33).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу та витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" 54 465 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 11 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ" 4 153 (чотири тисячі сто п`ятдесят три) грн 68 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу та 1 397 (одну тисячу триста дев`яносто сім) грн 48 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФОРД КАПІТАЛ", місцезнаходження: вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, 49005, .

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Повне рішення складене 17.06.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко