справа № 619/1414/25
провадження № 2/619/886/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 червня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ГУНП в Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, яким просив стягнути з Стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою з Єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 31.08.2024 інспектором ВП №3 Харківського РУП №3 капітаном поліції Швайкою В.С. складено відносно нього постанову серії ЕНА №2949799 у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідно до якої 31.08.2024 близько 10:23 годині за адресою: с.Подвірки, вул. Сумський шлях, 2-В, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «В» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

Не погодившись із вищезгаданою постановою 06.09.2024 позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області із позовною заявою про оскарження постанови інспектора поліції Швайки В.С. від 31.08.2024 її скасування та закриття адміністративної справи.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2025 (справа №619/6904/24) скасовано постанову серії ЕНА №2949799 від 31.08.2024 та закрито провадження у справі. Рішення набрало законної сили 07.03.2025.

Вказав, що у наслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності була заподіяна моральна шкода.

Заподіяна моральна шкода полягає в душевних стражданнях, зумовлених приниженням його честі та гідності. Такі страждання є значними, оскільки накладенням адміністративного стягнення його фактично звинувачено у вчиненні адміністративно правопорушення, яке він не вчиняв. Заподіяна моральна шкода полягає у: приниженні честі та гідності законослухняного громадянина; у спричиненні моральних переживань, зумовлених необхідністю доводити спочатку працівнику поліції свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, а потім, теж саме у суді; у порушенні нормального способу життя, оскільки він змушений був звертатися до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів. Також він не міг в звичному для себе режимі здійснювати підприємницьку діяльність, адже йогл постійно тривожили думки про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності.

Після кожного судового засідання, він тривалий час не мав спокою. Час від часу його турбували головні болі від періодичних хвилювань та переживань. Також він втратив звичайний сон та неможливість нормального відпочинку, адже думки про притягнення до адміністративної відповідальності не залишали його в цей час.

Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідач представник Державної казначейської служби України надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що органи Казначейства у спірних правовідносинах участі не брало участі, є неналежним відповідачем у справі. Також зазначив, що відсутні підстави для стягнення судових витрат з Казначейства. У разі задоволення позову такі витрати мають бути покладені на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір.

Відповідач представник Головного управління Національної поліції України в Харківській області надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження доводів, якими він обґрунтовує свої моральні страждання, не надано розрахунків з яких він виходив щодо визначення розміру моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Зазначив, що 31.08.2024 при винесенні постанови Поліцейським було дотримано усіх процедур, в тому числі Позивачу було роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про що свідчить власноручний підпис Позивача у вказаній постанові, будь-яких клопотань про надання письмових пояснень та заперечень від Позивача не надходило, а тому в матеріалах справи останні відсутні.

А тому, ніяких незаконних дій, які б могли завдати душевних та моральних страждань Позивачу, працівники поліції не здійснювали.

Відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2025 у адміністративній справі № 619/6904/24 стосовно ОСОБА_1 постанов скасовано у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, провадження закрито.

Відносно Позивача не було накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відсутні будь-які докази, якими було б встановлено факт спричинення моральної шкоди, саме внасідок незаконних дій посадових осіб ГУНП в Харківській області у відношенні до позивача.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази і письмові пояснення, викладенні у заявах по суті справи, дійшов наступного висновку.

Відповіднодо ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2025 року у адміністративній справі № 619/6904/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Швайки В.С., співідповідачів: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції, ГУНП в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА №2949799 від 31.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, зафіксоване не в атоматичному режимі у частині вимог до ГУНП в Харківській області - задоволено.

У задоволенні позовних вимог до інспектора ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Швайки В.С., співідповідачів: Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Харківській облаcті Департаменту патрульної поліції відмовлено.

Постанову серії ЕНА №2949799 від 31.08.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Швайкою В.С., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень скасувано та справу про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Проте, ОСОБА_1 не навів обґрунтування позовних вимог та не надав суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди та її розміру з боку Державної казначейської служби України.

Також ОСОБА_1 не доведено протиправності поведінки органів державної влади та причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною шкодою.

Суд зазначає, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, Казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Вважаючи, що наявні умови та підстави для відшкодування моральної шкоди, позивач помилково визначив, що Казначейство є належним відповідачем у цій справі та має нести відповідальність за неправомірні дії фізичних осіб чи установ, підприємств або державних органів.

Якщо позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Тому відсутні підстави для стягнення судових витрат з Казначейства. У разі задоволення позову такі витрати мають бути покладені на сторону, внаслідок неправомірних дій якої виник спір.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1167 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача.

Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі ст. 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Суд враховує, що підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) роз`яснено, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд зазначає, що визнання протиправними дій чи бездіяльності державного органу не призводить до автоматичного настання наслідків у вигляді заподіяної моральної шкоди. Як зазначено у постанові ВС від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Суд враховує, що позивачем не надано жодного доказу в обґрунтування того, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності йому була заподіяна моральна шкода діями працівників ГУНП в Харківській області та такі дії мали негативний вплив на нього. Також не надано жодного доказу, що негативні емоції позивача досягли рівня страждання або приниження, не доведений причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями та бездіяльністю ГУНП в Харківській області та шкодою позивачу.

Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

Вирішуючи спори про відшкодування шкоди, завданої складенням протоколу патрульним поліцейським у разі закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду оцінюючи дії посадових осіб щодо складання протоколу здебільшого з огляду на те, що самий лише факт складення протоколу (незалежно від того, на підставі чого суд виснував про відсутність складу адміністративного правопорушення) є підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої діями працівників патрульної поліції зі складення протоколу, незалежно від того, чи вирішував суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення питання законності протоколу та дій поліцейського.

У такій категорії справ Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду виходив з того, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Зокрема, до такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постановах від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21, від 17 січня 2024 року у справі № 686/14845/22 (провадження № 61-5136св22).

Переглядаючи справу у касаційному порядку, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

З огляду на висновки, сформульовані у цій постанові за результатами касаційного перегляду справи, Велика Палата Верховного Суду у справі № 335/6977/22 від 22.01.2025 року вважала за необхідне відступити від висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та наголосила на тому, що вона відступає не від постанови у конкретній справі, а від висновку щодо застосування норм права. Цей висновок міг бути сформульований в одній або декількох постановах. Відсутність згадки повного переліку постанов, від висновку хоча б в одній із яких щодо застосування норм права Велика Палата Верховного Суду відступила, не означає, що відповідний висновок надалі застосовний (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц, від 26 жовтня 2022 року у справі № 201/13239/15-ц, від 14 червня 2023 року у справі № 448/362/22, від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23).

Незалежно від того, чи перераховані усі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17, від 04 жовтня 2023 року у справі № 906/1026/22).

З огляду на це, відповідно до приписів Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону № 266/94-ВР.

Крім того, суд не приймає доводи позивача з посиланням на те, що зподіяна моральна шкода полягає у порушенні його нормального способу життя, оскільки він змушений був звертатися до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів, а також не міг у звичному для нього режимі здійснювати підприємницьку діяльність, через те, що його постійно тривожили думки про незаконність притягнення до адміністративної відповідальності.

Слід зазначити, що позовна заява про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ЕНА №2949799 про адміністративне правопорушення від 31.08.2024 була подана позивачем через підсистему ЄСІТС Електронний суд, що об`ктивно унеможливило витрати часу та коштів позивача на особисту присутність у приміщенні суду для подачі відповідної позовної заяви, у зв`язку з чим в цей час він міг у звичному для нього режимі здійснювати підприємницьку діяльність.

Посилання позивача про те, що після кожного судового засідання, він тривалий час не мав спокою також суом не приймаються через те, що ОСОБА_1 у судове засідання при вирішення адміністративного позову не з`явився, скерував до суду через Електронний суд заяву про розгляд справи за його відсутності.

Невідповідність вимогам закону дій інспектора патрульної поліції під час складання постанови рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21.02.2025 не встановлена, тому й підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, позивач до матеріалів справи не долучив жодних доказів про те, що йому завдано моральної шкоди співробітниками поліції, розмір моральної шкоди не обгрунтований, а також доказів, що їх дії були протиправними внаслідок неналежного виконання покладених на них трудових чи службових обов`язків.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди.

За наведених обставин та усталеного правового врегулювання, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку з його недоведеністю.

Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 11 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», суд приходить до висновку про те, що судовий збір слід вважати понесеним за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 133, 258, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області, Державної казначейської служби України, третя особа ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або у порядку ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ГУНП в Харківській області (, вул. Жон Мироносиць, будинок 5, місто Харків, Харківська обл., 61002, ).

Відповіач: Державна казначейська служба України (, юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6).

Третя особа: інспектор ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Швайка Володимир Сергійович, адреса: 62302, Харківська область, Харківський район, м. Дергачі, вул. 1-го Травня, буд. 10.

Суддя В. С. Овсянніков