Справа №: 343/741/25
Провадження №: 2/343/458/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 343/741/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 7 від 08.05.2021 у розмірі 23327,96 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правчину в розмірі 9000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2021 за власного волевиявлення та з використанням сервісу online-кредитування ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту в ТОВ "ФК "Інвест Фінанс". На підставі поданої заявки відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором уклав із вказаним Товариством договір про надання споживчого кредиту № 7 від 08.05.2021, на підставі якого позичальнику на банківську картку перераховано кредитні кошти на суму 7000,00 грн. ТОВ "ФК "Інвест Фінанс" виконало свої зобов`язання за кредитним договором, однак відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 05 вересня 2022 року ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло право вимоги за кредитним договором № 7 від 08.05.2021 на підставі договору факторингу № 556/ФК-22. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" за кредитним договором 7 від 08.05.2021 становить 23327,96 грн, з яких: 6999,80 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16328,16 грн - заборгованість за відсотками.

Представник відповідача скерував на адресу суду відзив на позов, у якому просив позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 7000 грн та зменшини витрати на професійну правничу допомогу. Свою позицію мотивує тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, під час виконання службових обов`язків та захисту Батьківщини був взятий у полон та перебував під владою держави-агресора, а тому, відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", він звільняється від сплати відсотків за користування кредитом. Також зазначив, що у матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, який є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, що давали б можливість перевірити правильність нарахування відсотків, а тому є неналежним та недопустимим доказом. Крім того сума процентів за користування кредитними коштами нарахована з порушенням вимог закону, оскільки такі нараховані поза межами строку користування кредитом. Щодо заявлення до стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн, то вважає такі неспівмірними зі складністю справи та підлягають зменшенню з огляду на те, що предмет спору не складний, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та затрачання значного часу для підготовки правової позиції та написання позовної заяви.

Представник позивача у системі "Електронний суд" сформував додаткові пояснення у справі, в яких указав, що сума заборгованості за відсотками нарахована, виходячи з умов спірного договору, з якими відповідач погодився, а відтак така підставно заявлена до стягнення. Щодо посилання сторони відповідача як на підставу звільнення від сплати нарахованих відсотків на п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", то відповідач під час укладення кредитного договору не надав жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до вказаної вище норми. Ні в кредитному договрі, ні в анкеті-заяві, ні в паспорті кредиту він також не вказав, що є особою, чиї права захищені Законом України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", а відтак проценти нараховувалися підставно. Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то такі належним чином підтверджені документально, ціни на надані послуги є ринковими в межах м. Києва, а відтак витрати на правничу допомогу є співмірними із виконаною роботою (наданими послугами).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак як безпосередньо в позовній заяві, так і в окремо сформованих через "Електронний суд" заяві і додаткових поясненнях просить розгляд справи здійснювати без його участі (а.с. 1-8, 85, 88-93).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 96), його представник подав відзив на позов, зміст якого описано вище.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

згідно з ухвалою від 18.04.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 травня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками, які направлено позивачу.

03 червня 2025 року представник позивача сформував у системі "Електронний суд" заяву про розгляд справи без його участі та додаткові пояснення у справі.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

як установлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 08.05.2021 звернувся до ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим подав заяву позичальника № 7. В заявці серед іншого вказані ідентифікуючі дані позичальника, в тому числі телефон НОМЕР_1 , банківська картка НОМЕР_2 , та бажана сума кредиту (7000 грн), відсоткова ставка за його користування (1,14 %) (а.с. 41-42).

Після перевірки статусу клієнта ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" запропонувало ОСОБА_1 укласти електронний договір, запропонувавши такі основні умови кредиту: сума кредиту - 7000 грн, термін кредиту - 30 днів, розмір процентної ставки - 1,14 %, річний розмір процентної ставки - 416,1 %, що підтверджується офертою, на яку пристав клієнт, на що вказує заява про прийняття оферти (акцепту) (а.с. 46-47).

Акцептувавши пропозицію ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС", ОСОБА_1 (позичальник) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав зі вказаним Товариством (кредитодавцем) договір № 7 про надання споживчого кредиту від 08.05.2021, відповідно до якого Товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором (п. 1.1). Сума, на який надається кредит, - 7000 грн (п. 1.2). Строк надання кредиту - 30 календарних днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.3). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за кожен день користування кредитом за процентною ставкою. Зазначена процентна ставка нараховується: в межах строку кредиту, передбаченого п. 1.3 цього Договору; в межах строку, на який було продовжено строк кредиту за домовленістю сторін, якщо інший розмір процентної ставки не передбачено відповідною додатковою угодою до цього Договору із урахуванням Програми лояльності. Якщо за ініціативою позичальника у межах строку, визначеного в п. 1.3 Договору, або протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку, відбувається продовження строку кредиту на новий строк, то позичальник як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на процентну ставку на новий строк кредиту. У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.3 цього Договору, без укладення відповідної угоди про продовження строку кредиту, особливі умови, встановлені для позичальника промокодом за програмою лояльності, втрачають силу, застосовується базова процентна ставка, а нараховані проценти за весь строк користування кредитом підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою (п. 1.4). При цьому суд звертає увагу на те, що розміри процентних ставок визначені в розділі "Терміни та визначення в договорі" Договору: базова процентна ставка - процентна ставка, розрахована відповідно до Програми Лояльності (без урахування знижки, що може надаватися за промокодом), яка становить 2,14 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом; процентна ставка, розрахована відповідно до Програми Лояльності (з урахуванням знижки, що надається за промокодом) та яка становить 1,14 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Мета отримання кредиту - споживчі цілі (п. 1.5). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1). В п. 4 Договору визначені підстави та порядок пролонгації договору про надання споживчого кредиту. Так, строк кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 цього Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2 цього Договору (п. 4.1). Пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником. Якщо позичальник здійснюючи вкзаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство. В іншому разі здійснений позичальником платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом (п. 4.2.1). Товариство має право, але не обов`язок, протягом строку для відповіді акцептувати пропозицію (оферту) позичальника про продовження строку користування кредитом шляхом направлення позичальнику текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені позичальником Товариству в особистому кабінеті/зазначені в цьому Договорі (п. 4.2.2). У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) позичальника про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення позичальником дій, зазначених в п. 4.2.1 цього пункту договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті (п. 4.2.3). Додатком № 1 до Договору є Графік платежів/розрахунків. При цьому сторони погодили, що у разі якщо повернення кредиту здійснюється позичальником не у відповідності до Графіку розрахунків, вказаного в п. 1 цього Додатку № 1, а саме: у разі часткового дострокового повернення кредиту чи прострочення будь-якого чергового платежу надає позичальнику оновлений Графік розрахунків, шляхом відображення такого графіку розрахунків в особистому кабінеті позичальника. Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом. У ньому вказано ідентифікуючі дані останнього (а.с. 21-26).

Згідно із інформаційною довідкою № 62/7878/12 від 14.12.2022, ТОВ "Платежі Онлайн" як технологічний оператор платіжних послуг через платіжний сервіс "Platon" 08.05.2024 перерахував на номер картки НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7000 грн (а.с. 37).

Відповідно до додаткової угоди від 03.06.2021 про зміну умов договору № 7 від 08.05.2021, сторони дійшли згоди, що за умови сплати позичальником кредиту в строк до 03.06.2021 фактично нарахованих процентів по договору № 7 від 08.05.2021 в сумі 5 грн, змінити п. 1.2 Договору: "1.2. Кредит надається строком до 21.06.2021, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором" (п. 1). При порушенні позичальником виконання зобов`язань, визначених в п. 1 цієї Додаткової угоди, дія цієї додаткової угоди анулюється, сторони повертаються до умов, що діяли до укладення цієї Додаткової угоди (п. 3) (а.с. 35).

Як установлено із розрахунку заборгованості за договором № 7 від 08.05.2021, який проведений ТОВ "КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС", за ОСОБА_1 рахувалася заборгованість у розмірі 23327,96 грн, з яких 6999,80 грн - заборгованість за кредитом, 16328,16 грн - сума заборгованості за відсотками. Мало місце погашення заборгованості 03.06.2021 на загальну суму відсотків 2074,80 грн, та на тіло кредиту на суму 0,20 грн. За період з 08.05.2021 до 21.06.2021 нараховувалися відсотки в розмірі 79,80 грн (7000 грн*1,14%), з 22.06.2021 до 20.09.2021 в розмірі 149,80 грн (6999,80 грн*2,14%) (а.с. 17-18).

Відповідно до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, який було укладено між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС", перше набуло права вимоги за договорами згідно Реєстру прав вимоги, укладеними позичальниками з банком (а.с. 30-34).

Згідно з Додатком № 1 до договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 7 від 08.05.2021 перейшло до ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". Загальний борг 23327,96 грн: 6999,80 грн - тіло, 16328,16 грн - відсотки (а.с. 12).

На підтвердження здійснення сплати за відступлення права вимоги за договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 надано відповідні платіжні інструкції (а.с. 48).

Згідно із наказом № 15-04-2024-1 від 15.04.2024, ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" перейменовано на ТОВ "КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС" (а.с. 44).

Із копії досудової вимоги від 30.10.2023 за вих. № -АВ слідує, що позивач інформував відповідача про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та вимагав від нього сплати повної суми боргу в досудовому порядку (а.с. 40). При цьому доказів направлення вказаної досудової вимоги відповідачу до позовної заяви не додано.

Відповідач у свою чергу просив задовольнити вимоги позивача на суму заборгованості в розмірі 7000 грн, відмовивши у задоволенні вимоги про стягнення нарахованих відсотків, оскільки він є військовослужбовцем, про що свідчить військовий квиток серії НОМЕР_3 від 24.04.2018 та повідомлення № 09-07/19079 від 18.09.2024 про звільнення з полону (а.с. 74-75, 76), а відтак на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей".

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Оцінка суду та норми права, які застосував суд:

вивчивши зміст заяв по суті, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Як установлено із матеріалів справи, відповідач звернувся до ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим у електронному вигляді уклав договір № 7 про надання споживчого кредиту від 08.05.2021.

Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із позичальником, урегульовано в тому числі Законом України "Про електронну комерцію".

Так, згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

З урахуванням вказаного вище, знайшло своє підтвердження, що 08.05.2021 відповідач підписав договір про надання споживчого кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав від ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" суму кредиту у розмірі 7000,00 гривень. Як факт укладення кредитного договору, так і отримання кредитних коштів відповідач не заперечив. Навпаки визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як слідує зі змісту ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Як слідує із розрахунку заборгованості, ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, тому станом на 20.09.2021 первісний кредитор нарахував заборгованість за кредитом у розмірі 23327,96 гривень, з яких 6999,80 гривень - сума заборгованості за кредитом; 16328,16 гривень - сума заборгованості за відсотками. Право вимоги на вказану суму заборгованості перейшло до позивача, який і заявляє її до стягнення.

Факт переходу права вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" (після зміни найменування ТОВ "КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС") підтверджується описаними вище договором факторингу, додатком до нього та платіжною інструкцією, та відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів.

Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним договором.

Зважаючи на те, що відповідачу було надано кредит у розмірі 7000 грн, доказів повернення якого останній суду не надав, навпаки визнав позовні вимоги на вказану суму, суд уважає, що оскільки боржник належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за спірним договором, сплативши тільки 20 копійок на погашення тіла кредиту, а відтак непогашеним залишилася сума в розмірі 6999,80 грн, право вимоги на яку перейшло по позивача, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" слід стягнути 6999,80 грн заборгованості за тілом кредиту.

Щодо заборгованості за відсотками, строку та підставності їх нарахування, суд заначає таке.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Проте суд звертає увагу на те, що за договором № 7 про надання споживчого кредиту від 08.05.2021 відповідачу нараховані відсотки за період з 08.05.2021 до 20.09.2021. Однак, згідно з п. 1.3 даного Договору, строк надання кредиту 30 днів (п. 1.3). При цьому в п. 4 Договору сторони погодили можливість пролонгації строку кредиту за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п. 1.3 Договору, в разі коли останній здійснив на користь Товариства платіж в розмірі не меншому суми нарахованих та несплачених на дату платежів процентів (п. 4.2.1). Новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення позичальником дій, зазначених в п. 4.2.1 Договору (п. 4.2.3).

03 червня 2021 року мало місце погашення за кредитом, а відтак з огляду на вказане вище, відбулася пролонгація кредиту за ініціативою позичальника, який, здійснюючи платіж, не повідомив, що він не бажає продовжувати строк користування кредитом, як це визначено п. 4.2.1 Договору. Доказів протилежного відповідач не надав. Натомість позивач надав додаткову угоду від 03.06.2021, що описана вище, згідно з якою строк кредитування було продовжено до 21.06.2021. Тобто підставними за погоджених сторонами умов кредитного договору було нарахування відсотків тільки в межах строку кредитування, а саме до 21.06.2021, чого первісний кредитор не дотримався.

Більше того, суд зважає на те, що, відповідно до п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) зазначено перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Згідно з даними з військового квитка серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 з квітня 2018 року є військовослужбовцем. Спочатку проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 , а після проходження відповідних навчань склав клятву морського піхотинця та продовжив військову службу у ВЧ НОМЕР_5 , де в 2018, 2019, 2021 змінював ВОС/посади (а.с. 74-75). Як старший сержант ВЧ НОМЕР_5 він перебував у полоні та був звільнений 13.09.2024, на що вказує відповідний лист № 09-07/19079 від 18.09.2024 (а.с. 76).

Надані відповідачем документи суд оцінює як такі, що підтверджують наявність у нього пільг щодо нарахування процентів за користування кредитом у розумінні п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей", а відтак підстав як для нарахування, так і заявлення до стягнення відсотків суд не встановив, оскільки як на час укладення спірного договору, так і в період строку кредитування, відповідач був військовослужбовцем, а тому звільняється від сплати процентів за користування кредитом. Більше того, частина з них була нарахована поза межати погодженого сторонами строку кредитування (з 22.06.2021 до 20.09.2021).

Посилання ж представника позивача на те, що у договорі про надання споживчого кредиту відсутні дані про те, що відповідач є військовослужбовцем, суд не приймає до уваги, оскільки розробником договору був ТОВ "ФК ІНВЕСТ ФІНАНС", який і вносив відповідні дані у нього, ОСОБА_1 тільки підписав його за допомогою електронного підпису, ввівши направлену йому генерацію цифр та букв, а відтак беззаперечно стверджувати, що первісному кредиторові не було відомо про проходження військової служби та здійснення захисту територіальної цілісності України ОСОБА_1 , або ж що про такі останній умисно не повідомляв, враховуючи обставини та місця проходження служби, а також його перебування у полоні, не має підстав.

З огляду на те, що ТОВ "ФК "ІНВЕСТ ФІНАНС" як первісний кредитор свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту від 08.05.2021 перед відповідачем виконало у повному обсязі, відповідач суму кредиту не повернув, факт переходу права вимоги знайшов своє підтвердженя, тому, враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за вказаним договором у розмірі 6999,80 грн по тілу кредиту, відмовивши у стягненні заборгованості за нарахованими процентами.

Таким чином, позов ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат:

питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 39), а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень.

Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача 6999,80 грн боргу, що становить 30,01 % (6999,80 грн * 100 % / 23327,96 грн) від заявленої суми, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 726,96 грн (30,01 % від 2422,40 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 9000,00 гривень надав:

- договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, який укладений між ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" та адвокатом Білецьким Б.М., в якому визначено вартість кожної з послуг, яку надає адвокат Товариству (а.с. 27-29);

- додаткову угоду № 7 від 02.04.2025 до договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, якою доповнено розділ 4 "Порядок здійснення розрахунків", яким визначено, що за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до умов договору, клієнт виплачує адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 36);

- акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02.04.2025 та детальний опис таких, згідно з якими адвокат надав клієнту правову допомогу на загальну суму 9000,00 грн, з яких: 3750 грн - правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" (1500 грн за год, час 2,5 год), 3750 грн - складання позовної заяви про стягнення кредитної заборованості (1500 грн за год, час 2,5 год), 750 грн - формування додатків до позовної заяви, 750 грн - консультація щодо документів та доказів (а.с. 10, 19);

- довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М. (а.с. 20, 49).

Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, витрат на професійну правничу допомогу також повинні стягуватись пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2700,90 грн (9000 грн * 30,01 %).

Однак суд зважає на те, що представник відповідача заявив про неспівмірність заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, їх невідповідність заявленим позовним вимогам, сумі боргу та наданим адвокатом послугам.

Тому, беручи до уваги позицію відповідача щодо заявлення до стягнення витрат на правничу допомогу, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, а практика розгляду даної категорії справ для позивача, який неодноразово звертався до суду з аналогічними позовами, є усталеною, суд зважаючи на те, що ОСОБА_1 виконував з 2018 року свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини та перебував у полоні, а відтак з об`єктивних причин був позбавлений можливості виконавати свої кредитні зобов`язання, що і послужило підставою для звернення до суду з позовом, з огляду на принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, уважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у вказаному випадку.

На підставі викладеного, ст. 526, 527, 536, 610, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 3, 11, 12 "Про електронну комерцію", та керуючись ст. 259, 264-265, 268, 280-283, 356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС" заборгованість за договором № 7 про надання споживчого кредиту від 08 травня 2021 року в розмірі 6999 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 80 копійок по тілу кредита, а також сплачений судовий збір у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 96 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя С.М. Монташевич