Справа № 215/1440/25
Провадження № 2/177/656/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2025 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Дятел К. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав що, між позивачем та відповідачем 08.05.2024 укладено кредитний договір № 08.05.2024-100000638, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн строком на 98 днів з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1.13 % за один день користування кредитними коштами та комісії (плата за надання кредиту) у розмірі 15 % від суми кредиту. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, що станом на день звернення до суду із вказаним позовом складає 21370,32 грн, з яких: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9072, 00 грн - заборгованість за відсотками, 298,32 грн. комісія, 4000, 00 грн. неустойка. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 4 зворот).

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 31, 51, 62), у судове засідання не з`явилася, про причини неявки в судове засідання не повідомила. Заяв з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надійшло. Відповідач надала суду письмові пояснення, в яких заперечила нарахування у виді неустойки (пені), вказувала про неврахування позивачем майнового стану відповідача, існуючу в країні ситуацію та проігнорував заяву позивача про реструктуризацію боргу (а.с. 39-49, 56-62).

Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України.

В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 08.05.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 08.05.2024-100000638, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн на строк 98 днів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1.35 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

Сторони погодили, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту) у розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 1200,00 грн.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е447 (а.с. 19 зворот).

Крім того, відповідач попередньо, з використанням електронно-цифрового підпису, прийняв пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), ознайомився з паспортом споживчого кредиту, заповнив анкету позичальника та підтвердив укладення кредитного договору (а.с. 14-19).

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 8000,00 грн підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту за допомогою системи LiqPay (а.с.11).

Відповідач 17.05.2024 здійснила часткову оплату за вищевказаним кредитним договором у розмірі 2413,65 грн., що було враховано позивачем при формуванні довідки про заборгованість.

У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань, згідно наданого позивачем розрахунку, у відповідача ОСОБА_1 станом на 13.08.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 21370,32 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн, заборгованість за відсотками 9072 грн, комісія 298,32 грн. та неустойки у розмірі 4000 грн.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, банк виконав свої зобов`язання за договором укладеним між сторонами, видавши відповідачу кредитні кошти у сумі 8000,00 грн, що відповідач не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 , в порушення умов договору, своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого за нею рахується заборгованість.

З наданим позивачем розрахунком заборгованості, суд погоджується лише частково.

Так, сума отриманого кредиту 8000 грн, а сторонами погоджено комісію 1200 грн, що не заперечувалося відповідачем. Також сторони погодили строк кредитування 98 днів, під 1,35 % в день. Отже, в межах строку кредитування, позивач мав право нарахувати відсотки на загальну суму 10584 грн (8000 грн х 1,35 % х 98 днів).

Відповідач провела оплату за кредитом на суму 2413,68 грн, про що вказав позивач у позові. Відповідач вказану обставину не заперечила, доказів сплати за кредитом у більшому розмірі не надала.

Отже, в порядку виконання зобов`язань за вказаним договором, позивач відніс сплачену суму боргу частково на погашення процентів 1512 грн та 901,68 грн на погашення комісії, що узгоджується з нормами ст. 534 ЦК України. Відповідно, суд погоджується з сумою заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісією, відповідно 9072 грн та 298,32 грн, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору між сторонами, що частково виконані відповідачем, та не суперечить нормам законодавства.

Відповідно, суд вважає такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту 8000 грн, процентів за користування кредитом 9072 грн та комісії 298,32 грн.

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення неустойки, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (штрафом) в сумі 4000 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку у виді штрафу.

Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити.

Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 17370,32 грн. (8000 грн + 9072,00 грн + 298,32 грн.). В іншій частині позову відмовити.

Доводи відповідача про її незадовільний матеріали стан, існуючу ситуацію в країні, зумовлену воєнним станом, суд приймає до уваги, але акцентує увагу на тому, що вказані обставини в силу ст.ст. 526, 599, 625 ЦК України не звільняють від обов`язку виконання зобов`язань за кредитним договором.

Законодавець, у зв`язку з існуючим воєнним станом, вніс зміни до законодавства, що забороняють застосування додаткових (надмірних) санкцій за порушення кредитних договорів, разом з тим, виконання умов договору щодо погоджених сторонами відсотків за користування кредитом та інших платежів погоджених сторонами, є обов`язковими до виконання. Тому вимоги відповідача про стягнення з неї лише тіла кредиту, не узгоджуються з умовами договору та положеннями чинного законодавства.

З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1968,92 гривень (17370,32 грн х100 %/: 21370,32 грн = 81,28 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 81,28 % /100 % = 1968,92 грн).

Керуючись ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором № 08.05.2024-100000638 від 08.05.2024, в загальному розмірі 17370 (сімнадцять тисяч триста сімдесят) гривень 32 копійки, яка складається із заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн 00 коп, заборгованість за відсотками у розмірі 9072 (дев`ять тисяч сімдесят дві) грн 00 коп та комісія у розмірі 298 (двісті дев`яносто вісім) грн 32 коп, судові витрати пов`язані зі сплати судового збору у розмірі 1968 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 92 коп.

В іншій частині позовних вимог (щодо стягнення неустойки) відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк