Справа № 487/2528/25
Провадження № 2/487/1813/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Притуляк І.О., за участю секретаря судового засідання Богатої А.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Південна товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення часток співвласників,

В С Т А Н О В И В

10.04.2025 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 шляхом направлення поштового відправлення звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Південна товарна біржа, в якій просили визнати дійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , який був посвідчений Південною товарною біржею 27.10.1999 за №10180, та просили визначити частки співвласників по за кожним.

В обгрунтування позову вказали, що сторони домовилися про всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений у письмовій формі з подальшим виконанням його умов. На момент укладення договору сторони керувались положеннями ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», яким передбачено, що зазначений договір купівлі-продажу подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. В подальшому їм стало відомо що вказаний договір є недійсним, що створює їм перешкоди у розпорядженні належною їм квартирою.

Окрім того, вказали, що на даний час мають намір скласти заповіт, однак не визначення у договорі часток співвласників, є правовою перепоною у цьому.

З урахуванням зазначеного просили визначити, що їх частки у праві власності на вказану квартиру є рівними по за кожним.

Ухвалою судді від 17.04.2025 року позовну заяву залишено без руху.

22.04.2025 року від позивача ОСОБА_1 в порядку ст. 185 ЦПК України, надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Південна товарна біржа в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 27.10.1999 року, між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , який діяв з письмової згоди матері ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , який зареєстрований на Південній товарній біржі за №10180 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 17.11.1999 за №16048.

На теперішній час позивачі, не мають можливості розпорядитися вищевказаною квартирою, оскільки договір купівлі-продажу від 27.10.1999 року нотаріально не був посвідчений, а у позивачів відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору.

За змістом ст. ст.57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України норми ЦК України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності цим кодексом та застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як було роз`яснено п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року № 3 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», у випадку виконання угоди повністю або частково однією із сторін, та якщо друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню чи вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на час укладання договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Крім того відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами, - договір-купівлі продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на квартиру, що відчужується.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажі квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин України.

На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

Таким чином, оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, а сам договір був зареєстрований в КП «Миколаївське МБТІ», суд приходить до висновку, що позивачі на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР, набули право власності на квартиру і правомірно володіли нею.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, його виконання та обставини, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленої позивачами вимоги про визначення часток у праві спільної сумісної власності сторін на вказану кваритиру, суд зазначає наступне.

Право спільної сумісної власності не передбачає визначення часток співвласників, які у свою чергу володіють, користуються, та розпоряджаються таким майном за спільною згодою.

У разі якщо співвласники, яким майно належить на праві спільної сумісної власності, мають намір визначити свої частки у праві власності на нерухоме майно, вони укладають договір про визначення часток у праві власності, який підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до змісту позовної заяви, позивачі, як співвласники квартири, узгодили, що їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже їх визначення слід здійснити у позасудовому порядку.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності сторін на квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.10,18,23,76,279,258,259,263-265,268, 352,354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який зареєстрований на Південній товарні біржі 27.10.1999 року за №10180, та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ 17.11.1999 за №16048 - дійсним.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині визначення часток співвласників - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мзареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідачі: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП не відомий.

Третя особа: Південна товарна біржа, місцезнаходження вул. Наваринська, 3, кв. 69, м.Миколаїв, .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк