Номер провадження: 88-ц/813/7/25
Справа № 523/9145/18
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна про витребування майна від добросовісного набувача, скасування запису про право власності, визнання права власності,-

встановив:

02.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих просив суд :

-витребувати від ОСОБА_3 на його користь квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.;

-скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

-визнати за ОСОБА_9 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.;

-стягнути з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_2 , судові витрати, судовий збір у розмірі 4636 гривень 53 копійки.

Вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 ,котра належить йому на підставі:

- 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 15.01.1998 року за реєстровим №16-4764, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у книзі: 262пр на стор.78, номер запису: 267, реєстраційний номер: 28618996;

- 1/2 частка - на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою одеською державною нотаріальною конторою 30.10.2009 року, зареєстрованого за №5-1190.

Зазначає, що він, разом із своєю сім`єю, у складі сім осіб, а саме: ОСОБА_4 - матір, ОСОБА_11 , 2007 року народження, ОСОБА_12 , 2013 року народження, ОСОБА_5 - дружина, ОСОБА_6 - матір дружини, ОСОБА_7 - матір тещі, постійно проживають в спірній квартирі.

З 18.08.2017 року по 03.06.2018 року він разом із своєю сім`єю, знаходився в гостях, за межами міста Одеси, а після повернення - 03.06.2018 року дізнався, що його квартира продана від його імені відповідачу у справі - ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 30.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М..

Позивач стверджує, що він не укладав зазначений договір купівлі-продажу спірної квартири, наміру продавати квартиру не мав, ніяких оголошень про її продаж не подавав, заяв про реєстрацію права власності до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» не подавав, технічний паспорт не замовляв, довідку Ф1 №292 від 22.05.2018 року не отримував, висновок про вартість квартири до ФОП ОСОБА_13 не замовляв та такий висновок не отримував.

За твердженням позивача, невідома йому особа, яка не була власником спірної квартири, за підробленим паспортом здійснила дії, які необхідні для укладення договору купівлі-продажу, а саме:

-21.05.2018 року звернулась до ФОП ОСОБА_13 та уклав договір ЕБ180521-13, за яким замовив висновок про вартість спірної квартири;

-21.05.2018 року отримала звіт про оцінку майна ЕБ180521 -13 ідентифікатор за базою ФДМУ №3081066_21052018_ЕП180521-13, за яким ринкова вартість квартири склала 249 033 грн.;

- 22.05.2018 року отримав Довідку форми №1 №292 від 22.05.2018 року, за якою у спірній квартирі проживає та постійно зареєстрований ОСОБА_2 , особовий рахунок відкритий на ОСОБА_14 , без реєстрації;

-24.05.2018 року звернувся із заявою до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» про реєстрацію права власності на підставі Розпорядження органу приватизації серія та номер: 106659, виданий 15.01.1998, видавник Управління ЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів, свідоцтво про право власності, серія та номер: 16-4764, виданий 15.01.1998, видавник: Управління ЖКГ Виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

При здійсненні нотаріальних дій, невідомою особою, нотаріусу було надано підроблений паспорт та картку фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_2 .

Паспорт, наданий сторонньою особою, яка видавала себе за ОСОБА_2 містить інші реквізити, ніж справжній паспорт, а саме; серія ОК, номер НОМЕР_2 , виданий 13 лютого 2015 року.

Також паспорт містить фотокартку іншої особи, проте справжній паспорт ОСОБА_2 має наступні реквізити: серія КЕ, номер НОМЕР_3 , виданий 2 вересня1996р..

Картка фізичної особи - платника податків містить іншу дату внесення до Державного реєстру фізичних осіб - 28.08.2001 року та дату видачі картки - 22.03.2007 року,а справжня Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера містить дату внесення до Державного реєстру фізичних осіб - 04.07.1997 року та дату видачі довідки 23.08.2001 року.

Позивач вважає, що він має право витребувати квартиру АДРЕСА_1 з підстав ст.388 ЦК України,оскільки вона вибула із його володіння не з його волі, шляхом продажу невстановленою особою за підробленими документами. Спірна квартира підлягає витребуванню з володіння відповідача - ОСОБА_3 .

Для ефективного захисту порушеного права позивача існує необхідність у визнанні права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 та у скасуванні реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_3 .. Зазначений спосіб захисту не суперечить закону.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна про витребування майна від добросовісного набувача, скасування запису про право власності, визнання права власності - задоволені.

Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м..

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. на ім`я ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_9 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м..

Стягнуто з ОСОБА_10 , на користь ОСОБА_2 судові витрати, судовий збір у розмірі 4636 гривень 53 копійки.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 вибула від її власника- ОСОБА_2 не з його волі за підробленим його паспортом та вчиненням дій, які позивач не мав можливості вчинити, оскільки він під час укладення договору купівлі-продажу його квартири від 30.05.2018 року перебував за межами України, а тому в силу ст.308 ЦК України вправі її витребувати у добросовісного набувача.

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у договорі купівлі-продажу від 30 травня 2018 року у графі підпис продавець ОСОБА_2 поставив підпис. Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 договір не підписував, матеріали справи не містять.

Враховуючи, що нотаріально посвідчений договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оспорений та не визнаний недійсним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню положення статті 388 ЦК України, оскільки витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Порушене право позивача може бути захищено шляхом визнання правочину недійсним, а отже, норми матеріального права, передбачені статтею 388 ЦК України, застосуванню не підлягають.

Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, а тому його позов про витребування майна від добросовісного набувача задоволенню не підлягає, що не позбавляє його права звернутися до суду за захистом порушених прав та оспорити правочин відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 червня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишено без змін.

26 квітня 2024 року адвокат Горбачова Наталія Володимирівна, яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до Одеського апеляційного суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що адвокат Патрікєєва С.С. ОСОБА_1 є учасником судової справи № 523/23157/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Ліман Інна Миколаївна, яка розглядається Суворовським районним судом м. Одеси.

30 січня 2024 року адвокатом Горбачовою Н.В. подано до Суворовського районного суду м. Одеси клопотання про витребування від слідчого відділу Суворовського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області: копію пояснень, наданих ОСОБА_15 в рамках кримінального провадження № 0002607, та відомості щодо стадії кримінального провадження у справі, зареєстрованої за номером 0002607 (копія клопотання з відміткою про його одержання судом додається).

Після надходження відповіді та ознайомлення з вказаним документами, представник позивача зазначає, що позивач ( ОСОБА_2 ) ніколи не зустрічався із особою на ім`я ОСОБА_15 , та ніколи не звертався до будь-яких осіб, в тому числі до ОСОБА_15 із проханням продати від його імені належну йому квартиру. Позивач ( ОСОБА_2 ) ніколи не видавав довіреностей, якими б уповноважував будь-яких осіб, в тому числі ОСОБА_15 вести переговори з приводу продажу квартири, та продавати або будь-яким способом відчужувати належну йому квартиру.

Всі вищевикладені обставини свідчать про те, що Позивач ( ОСОБА_2 ) не укладав/не підписував зазначений договір купівлі-продажу спірної квартири, наміру продавати квартиру не мав, ніяких оголошень про її продаж не подавав, заяв про реєстрацію права власності до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» не подавав, технічний паспорт не замовляв, довідку Ф1 №292 від 22.05.2018 року не отримував, висновок про вартість квартири до ФОП ОСОБА_13 не замовляв та такий висновок не отримував.

Як вже зазначалось вище, підставою для відмови у задоволені позовної заяви Одеським апеляційний судом є відсутність будь-яких доказів того, що Позивач ( ОСОБА_2 ) не підписував Договір купівлі-продажу від 30.05.2018 року, відповідно, на думку Одеського апеляційного суду, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ст. 388 ЦК України, оскільки витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину.

Однак, обставини, які викладені у даній заяві спростовують висновок Одеського апеляційного суду про відсутність доказів того, що Позивач ( ОСОБА_2 ) не підписував Договір купівлі-продажу від 30.05.2018 року.

Нововиявленими обставинами, які є підставою для перегляду постанови Одеського апеляційного суду від 30.09.2021 року є обставини/факти, що містяться у поясненнях ОСОБА_15 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), які викладені у документі «Пояснення від 17.12.2019 року», підписані самим ОСОБА_15 , та містять підпис слідчого, який прийняв пояснення.

Зазначені обставини існували на момент розгляду справи, не досліджувалися та не були встановлені судом, та мають істотне значення для справи.

Зазначені обставини не були відомі, та не могли бути відомі позивачу, в тому числі, у зв`язку із тим, що позивач з об`єктивних причин не був учасником подій, відомості про які викладені у поясненнях ОСОБА_15 .

Вищевикладені обставини підтверджують, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 була відчужена відповідачці ОСОБА_3 особою ( ОСОБА_15 ), яка видавала себе за власника квартири ОСОБА_2 за підробленим паспортом, тобто особою, що не мала право на відчуження даної квартири.

Договір купівлі-продажу від 30.05.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., зареєстрований за № 1606, продавцем квартири ОСОБА_2 не підписувався.

Мотивуючи наведеним, просить суд постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року скасувати, прийняти нову постанову, якою рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_16 - залишити без задоволення.

Представник заявника з`явився до судового засідання та надав свої пояснення, інші учасники по справі належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, однак до судового засідання не з`явились та заяв про відкладення не надавали, що у відповідності до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному перегляду.

Присутня у судовому засіданні 10.06.2025 ОСОБА_1 не заперечував проти розгляду справи за фактичною явкою сторін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд розмежовує нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Суди також розрізняють нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158 гс 19).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, провадження № 61-14879 св 19).

Нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549 зц 18).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами в разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (див. зазначену постанову у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 901/819/18 від 14 квітня 2021 року (пункт 6.38)).

Обставини не можуть вважатися нововиявленими, якщо вони встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, та, відповідно, такі обставини не можуть бути підставою для нового перегляду судового рішення, яке набрало законної сили; певні процесуальні недоліки розгляду справи судами, зокрема неповне встановлення фактичних обставин справи, не можуть, за загальним правилом, вважатися нововиявленими обставинами.

Як на підставу своїх вимог у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, ОСОБА_1 посилається на пояснення ОСОБА_15 , які викладені у поясненнях від 17.12.2019.

Апеляційний суд акцентує увагу, що обставини на які посилається заявник безумовно не свідчать про не підписання спірного договору ОСОБА_2 , оскільки як вбачається із змісту постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року та матеріалів справи, що будь-яких доказів про те, що ОСОБА_2 договір не підписував, матеріали справи не містять, зокрема висновку експерта.

Крім того, апеляційний суд не може взяти до уваги вказаний доказ, оскільки як вбачається з вказаних пояснень ОСОБА_15 про кримінальну відповідальність не повідомлявся, крім того, на момент слухання справи відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 відсутні будь який вирок чи ухвала щодо встановлення вини у вказаних обставинах, що не позбавляє заявника в подальшому при наявності відповідних кримінально правових актів права на звернення до суду.

Також, враховуючи що вказані пояснення було складено 2019 році, заявником належним чином не обґрунтовано неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції чи апеляційної інстанції.

Зокрема, апеляційний суд зазначає, що доводи заяви ОСОБА_1 про віднесення обставин, на які вона посилається, до категорії нововиявлених - є передчасними та ґрунтуються на власному трактуванні і розумінні цих обставин, які, відповідно до змісту статті 423 ЦПК України, на цей момент не можуть належати до нововиявлених та не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у цій справі.

Крім того, необхідне зазначити, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті досягнути нового слухання справи та нового її вирішення. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Таким чином, заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у справі судового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно з практикою ЄСПЛ процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність доказу, недоступного раніше, який однак міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (пункти 27 - 34 рішення "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Частиною 3 ст. 429 ЦПК України встановлено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 429 ЦПК України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами слід відмовити, а постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишити в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 381, 423, 425, 429 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 про перегляд постанови Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_8 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Лічман Інна Миколаївна про витребування майна від добросовісного набувача, скасування запису про право власності, визнання права власності відмовити.

Постанову Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишити в силі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко