Єдиний унікальний номер 341/59/25
Номер провадження 2/341/247/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі судді Гаполяка Т.В., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в межах розгляду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Тарнавського Г.М. про зупинення провадження у справі, суд, -

встановив:

Представниця директор Міньковська А.В. в інтересах довірителя «Фінансова компанія «Позика» 02 січня 2025 року звернулась до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , та просить стягнути з відповідачів солідарно 50 232 гривні 70 копійок, що складається з:

-14 656 гривень 3% річних;

-35 576 гривень 70 копійок інфляційних втрат.

3 % річних та інфляційні втрати розраховані за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Тарнавським Г.М. та відповідачем ОСОБА_1 скеровано до суду клопотання про застосування до вимог строку позовної давності.

У поданій відповіді на відзив, представниця позивача Міньковська А.В., на спростування доводів відповідача, представника відповідача зазначила, що на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені, а у подальшому - зупинені на строк дії воєнного стану, який діє безперервно до цього часу. Відтак, строк позовної давності на даний час не сплив.

Представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Тарнавським Г.М. скеровано до суду клопотання про зупинення провадження у справі в силу пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України з підстав перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у справі №903/602/24.

Приймаючи рішення щодо подальшого руху справи, суд враховує наступне.

Ухвалою від 06 березня 2025 року, постановленою Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 903/602/24, справу № 903/602/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду врахував наступне:

«44. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

45. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказала на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

46. Верховний Суд у постанові від 23.02.2023 у справі № 911/3025/21 зазначив, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою у будь-якому випадку не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

47. 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої з урахуванням внесених до неї в подальшому численних змін, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 встановлено карантин.

48. Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту:

« 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

49. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19 такого змісту, в редакції Закону України № 3450-IX від 08.11.2023:

«У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

50. Відмінено вказаний карантин з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 (постанова Кабінету міністрів України від 27.06.2023 № 651).

51. Отже, на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені, а у подальшому - зупинені на строк дії воєнного стану, який (загальновідомий факт) діє безперервно до цього часу.

52. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

53. Водночас наявність у кредитора можливості заявляти до боржника надмірні грошові суми як інфляційні витрати та 3% річних, спотворює їх дійсне правове призначення (компенсаційний характер), оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, інфляційні витрати та 3% річних перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

54. У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 зазначено, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

55. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц.

56. Слід зазначити, що єдність судової практики відіграє надважливу роль у забезпеченні однакового правозастосування в господарському судочинстві, що сприяє правовій визначеності та передбачуваності стосовно вирішення спірних ситуацій для учасників судового процесу.

57. Верховний Суд, розглядаючи справу № 903/602/24, вважає за доцільне відступити від зазначеного вище висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2024 у справі № 206/2984/23, зокрема щодо можливості нарахування 3% річних та інфляційних втрат не обмежуючись останніми 3 роками, які передували подачі позову.

58. Відповідно до ч. 3 ст. 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду.

59. Наведені вище норми процесуального права зобов`язують Верховний Суд у разі необхідності відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні іншого касаційного суду, передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду».

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Великої Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах, в межах перегляду якого, як вбачається, буде згенеровано висновки в частині застосування строків позовної давності по вимогах про стягнення інфляційних та 3 % річних з урахуванням законодавчого час дії установленого на території України карантину продовження строків, визначених статтями 257, 258 ЦК України та у подальшому зупинення на строк дії воєнного стану.

Відтак, провадження у даній справі слід зупинити з підстав перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) Великою Палатою Верховного Суду до закінчення такого перегляду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259, частини 5 статті 268 ЦПК України відклав складення повної ухвали суду на строк не більше як п`ять днів та зазначив датою постановлення ухвали дату її складання. На виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України підписав ухвалу без її проголошення.

Керуючись статтею 252-253 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

-зупинити в силу пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК України, з підстав перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у справі № 903/602/24

-до закінчення такого перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяТарас ГАПОЛЯК