Справа № 308/7024/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

26 травня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Крегул М.М., ознайомившись з матеріалами позовної заяви адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до відповідача 1: Закарпатська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії по розгляду актів про порушення Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» від 08.05.2025 р. про задоволення акту про порушення № ЗКФ/Мук/48 від 25.03.2025 р. відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач вказав, що звільнений від сплати судового збору за подання до суду позову пов`язаного із захистом його прав на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки на спірні правовідносини з відповідачем розповсюджується дія цього закону.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач прямо не вказує на порушення відповідачем норм Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення його прав як «споживача».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, як споживачів.

З системного аналізу положень цих законів вбачається, що Закон чітко розмежовує, що від оплати судового збору звільняються споживачі - позивачі і лише у поданих ними позовах, що стосуються порушення їхніх прав як споживачів.

Посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» потребують обґрунтованості, оскільки, вирішити спір позивач просить на підставі відповідних норм ЦК України, а на положення ЗУ «Про захист прав споживачів» посилається лише в частині звільнення від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом.

При вирішенні питання, щодо наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у цій справі, суду необхідні обґрунтовані доводи або документи, що підтверджують підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст.175 ЦПК України, зобов`язані викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивачів на доступ до правосуддя.

Без усунення недоліків заява не може бути прийнята до провадження суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому, позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута йому.

З огляду на викладене, керуючись ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву адвоката Кислого Андрія Матвійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до відповідача 1: Закарпатська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», відповідача 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання протиправним та скасування рішення, залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул