Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1583/24

09 червня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Романка В.М.,

представника відповідача:

ПАТ «КБ «Акордбанк» - Деденка Д.І. (в режимі ВКЗ),

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

04.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «КБ «Акордбанк» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.11.2024 року підготовче провадження було закрите і справа призначена до судового розгляду.

Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.05.2025 року судовий розгляд даної цивільної справи було поновлено з метою поставлення позивачу ОСОБА_1 та представнику ПАТ «КБ «Акордбанк» ряду додаткових запитань, що стосуються заявлених позовних вимог.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що він відповідно до наказу ПуАТ «КБ «Акордбанк» №295-п 12.07.2016 року був прийнятий на посаду керуючого відділенням ПуАТ «КБ «Акордбанк» №54, що у м. Надвірна з встановленим посадовим окладом згідно із штатним розписом. Зазначає, що на вказаній посаді він пропрацював до 17.04.2024 року та був звільнений наказом №423-п від 17.04.2024 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП - за угодою сторін. Про наведене вище свідчать записи в його трудовій книжці, копію якої він долучив до позовної заяви.

При прийнятті на роботу він відповідачу - ПуАТ «КБ «Акордбанк» надав посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 15.06.2009 року виконавчим комітетом Надвірнянської м/ради, реєстраційний номер 9157, відповідно до якого йому надано статус особи, що проживає, працює на території гірського населеного пункту.

ПуАТ «КБ «Акордбанк» маючи відділення в населеному пункті, що має статус гірського, а саме м. Надвірна, Івано-Франківської області, при оплаті праці працівників, які постійно в ньому працюють, зобов`язаний був дотримуватись гарантій соціального захисту громадян, передбачених законодавством України. А саме, при виплаті заробітної плати за період його роботи з липня 2016 року по 17.04.2024 року його посадовий оклад мав бути підвищений на 25% до щомісячної заробітної плати. Однак це не було зроблено, у зв`язку з чим, він 15.05.2024 року звернувся із заявою до голови правління ПуАТ «КБ «Акордбанк» Руднєва О.М., в якій просив нарахувати і виплатити йому 25% посадового окладу за роботу в гірській місцевості за період починаючи з 12.07.2016 року по дату звільнення 17.04.2024 року. Окрім того просив надати йому щомісячний розрахунковий лист із повною розшифровкою нарахованих, стягнутих та виплачених сум. Заява ним надіслана рекомендованою кореспонденцією.

Листом ПуАТ «КБ «Акордбанк» від 05.06.2024 року позивача повідомлено, що надати інформацію, яка є банківською таємницею відповідач не може, без його ( ОСОБА_1 ) згоди надати таку інформацію. З приводу нарахування та виплати 25% посадового окладу за роботу в гірській місцевості відповідач відповіді не надав. У зв`язку з чим, він змушений звертатись до суду.

Зазначає, що підтвердженням того, що йому не підвищувався посадовий оклад на 25% за роботу в гірській місцевості, а також що ці кошти не були виплачені, свідчать розрахункові листи, зі змісту яких вбачається відсутність нарахування та виплати 25% посадового окладу за роботу в гірській місцевості.

Відповідно до розрахунків ТОВ «Аудиторська фірма «Бізнес-Консалтинг» загальна сума невиплаченої йому заробітної плати у зв`язку із неврахуванням постанови Кабінету Міністрів України №648 від 11.08.1995 року «Про умови праці осіб, які працюють у гірських районах» за період його роботи з 12.07.2016 року по дату звільнення 17.04.2024 року становить - 351522 грн. 61 коп.

Крім того, вказує, що ТОВ «Аудиторська фірма «Бізнес-Консалтинг» також проведено індексацію його заробітної плати, тобто розрахунок його інфляційних втрат (сумарний індекс росту цін за період заборгованості), яка становить 147777 грн. 68 коп.

Просить суд постановити рішення яким стягнути з ПуАТ «Акордбанк» в його користь 351522 грн. 61 коп. невиплаченої заробітної плати, а також індексацію заробітної плати в сумі 147777 грн. 68 коп. та судові витрати по справі.

Представник відповідача ПАТ «КБ «Акордбанк» - Деденко Д.І. позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Крім того на адресу суду 06.08.2024 року надійшов відзив на позовну заяву, а 29.10.2024 року додаткові пояснення у справі, де представник відповідача вказав, що вимоги ОСОБА_1 суперечать обставинам справи, не грунтуються на нормах чинного законодавства та не доведені належними і допустимими доказами.

Зокрема, вказав, що нормами чинного законодавства, внутрішніми нормативними документами Банку прямо передбачено, що посадові оклади працівників, які постійно працюють в відокремлених структурних підрозділах Банку, що розташовані на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських, встановлюються підвищеними на 25%, що закріплено в формулах відповідних розрахунків заробітної плати (а.с.29-30).

Зазначає, що жодними нормами чинного законодавства не передбачено таких термінів (визначень) як «підвищений посадовий оклад», «підвищений посадовий оклад на 25%» та законодавством не закріплено будь-яких вимог або норм щодо необхідності та/або можливості розподілу «посадового окладу» на будь-які складові частини та відображення таких визначень або складових частин у штатному розписі (тарифних сітках) тощо.

Зауважує, що в розумінні чинного законодавства про оплату праці, підвищення посадового окладу працівників, які постійно працюють в відокремлених структурних підрозділах Банку, що розташовані на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських, не є доплатою або надбавкою (додатковою заробітною платою), а є саме «посадовим окладом» з урахуванням роботи в таких умовах (основною заробітною платою).

За весь час працевлаштування позивача у ПАТ «КБ «Акордбанк», банком було дотримано норми Постанови КМУ від 11.09.1995 №648 та норми внутрішніх нормативних документів щодо підвищення ОСОБА_1 посадового окладу на 25%, у зв`язку з постійною працею в структурному підрозділі на території населеного пункту, якому надано статус гірських, та було виплачено позивачу всі суми підвищеного на 25% посадового окладу в повному обсязі.

Крім того, вказав, що вимоги позивача про стягнення будь-яких сум невиплаченої (на його думку) заробітної плати та/або індексації цих сум (сум інфляційних втрат), які розраховані ним до 04.07.2021 року, заявлені позивачем зі спливом позовної давності, що є підставою для відмови в їх задоволенні судом.

Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення позивача - ОСОБА_1 , його представника, адвоката - Романка В.М., представника відповідача - ПАТ «КБ «Акордбанк» - Деденка Д.І., дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з таких міркувань.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Предметом даного спору є вимоги про стягнення заборгованості у виді ненарахованого та невиплаченого підвищення посадового окладу на 25% за роботу у населеному пункті, який має статус гірського та суми індексації заробітної плати (інфляційні витрати).

Таким чином, доказуванню у межах даного спору підлягає наявність у позивача права на отримання вказаного підвищення посадового окладу та наявність боргу відповідача перед позивачем у виді ненарахованого та невиплаченого підвищення посадового окладу у населеному пункті, який має статус гірського за період з 12.07.2016 року по 17.04.2024 року, і, відповідно, право на відшкодування інфляційних втрат.

Частиною першою ст.5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» №56/95-ВР від 15.02.1995 року (надалі - Закон №56/95-ВР) передбачено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

У разі, коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, на працівників, які постійно в них працюють, поширюється статус особи, що проживає і працює (навчається) на території.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №56/95-ВР умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №648 від 11.08.1995 року «Про умови праці осіб, які працюють у гірських районах» (надалі - Постанова №648) передбачено, що на підприємствах, в установах, організаціях, територіальних органах, територіальних підрозділах та військових частинах, розташованих на території населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

У разі коли підприємство, установа, організація розташовані за межами населеного пункту, якому надано статус гірського, але мають філії, представництва, відділення, інші відокремлені підрозділи і робочі місця в населених пунктах, що мають статус гірських, тарифні ставки та посадові оклади працівників, які постійно в них працюють, також підлягають підвищенню у розмірі, передбаченому абзацом першим цього пункту.

Верховний Суд України у постанові від 06.02.2013 року у справі 6-151цс12 дійшов висновку, що оплата праці працівників госпрозрахункових підприємств (організацій), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, повинна визначатись з урахуванням норм матеріального права - ст.97 Кодексу законів про працю України, ст.4 Закону України «Про оплату праці», п.1 Постанови №648, а положення п.1 Постанови №648 слід розглядати як загальний підхід до обчислення підвищення тарифних ставок та посадових окладів працівників, які працюють на таких підприємствах, а не визначення кола осіб, які претендують на таку виплату. При цьому слід враховувати, що відповідно до п.1 Постанови №648 на 25 відсотків підвищуються тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року №647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських», з подальшими змінами та доповненнями, м. Надвірна Івано-Франківської області знаходиться в переліку населених пунктів, яким відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» надано статус гірських.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до наказу ПАТ «КБ «Акордбанк» №295-п 12.07.2016 року «Про призначення ОСОБА_1 » був прийнятий на посаду керуючого відділення №54 у м.Надвірна ПАТ «КБ «Акордбанк», що підтверджується копією наказу та записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.12.1985 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.10-11, 35).

Позивач зареєстрований, проживав та працював у м.Надвірна Івано-Франківської області, якому відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України №647 від 11.08.1995 року надано статус гірського і на нього поширюється право на гарантії та пільги встановлені законодавством України.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15.06.2009 року реєстраційний номер 9157, ОСОБА_1 є громадянином який проживає, працює на території гірського населеного пункту (а.с.12).

Отже, ОСОБА_1 набув статусу особи, яка проживає і працює на території гірського населеного пункту, а тому має право на підвищення розміру посадового окладу на 25 відсотків.

При перевірці наявності у відповідача - ПуАП «КБ «Акордбанк» боргу перед позивачем у виді ненарахованого та невиплаченого підвищення посадового окладу на 25% за роботу в гірському населеному пункті за період з 12.07. 2016 року по 17.04.2024 року (часу звільнення ОСОБА_1 згідно Наказу №423-п від 17.04.2024 року (а.с.36), суд враховує наступне:

Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.96 КЗпП України системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів, професійні стандарти та кваліфікаційні характеристики (за відсутності професійних стандартів). Формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) формується на основі тарифної ставки робітника першого розряду та міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів).

Мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці, відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені у ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Згідно до ч.1 ст.6 вищезазначеного Закону умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року № 648 «Про умови праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях та військових частинах розташованих на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральними, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25%.

Госпрозрахункові підприємства, яким є відповідач, відповідно до ст.15 Закону України «Про оплату праці», самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами, встановлюють умови та розміри оплати праці працівників.

Забезпечення оплати праці працівників, що працюють на підприємствах, розташованих в гірських населених пунктах, вказані підприємства здійснюють за рахунок доходів від своєї діяльності.

Оплата праці працівників госпрозрахункових підприємств (організацій), що розташовані на території населених пунктів, яким надано статус гірських, повинна визначатися з врахуванням вищезазначених норм, а пункт 1 Постанови № 648 слід розглядати як загальний підхід до обчислення підвищення тарифних ставок та посадових окладів працівників, які працюють на таких підприємствах, а не визначення кола осіб, які претендують на таку виплату.

Як встановлено судом, ПАТ «КБ «Акордбанк» не приєднався до галузевих (міжгалузевих) генеральних та регіональних угод та не укладав колективний договір з профспілковим комітетом і сторонами даний факт не заперечувався.

Доказів того, що відповідач у період 2015-2024 років був членом генеральної угоди, угод на галузевому чи регіональному рівнях суду не надано, а тому при визначенні розміру посадового окладу позивача слід виходити із законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 1378 гривень (1722.50 грн із урахування підвищення на 25%), з 1 травня - 1450 гривень (1812.50 грн із урахування підвищення на 25%), з 1 грудня - 1600 гривень (2000 грн із урахування підвищення на 25%).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 3200 гривень (4000 грн із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 3723 гривень (4653.75 грн із урахування підвищення на 25%).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 4173 гривні (5216,25 грн із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня 2020 року - 4723 гривні (5903.75 грн із урахування підвищення на 25%), з 1 вересня - 5000 гривень (6250 грн із урахування підвищення на 25%).

Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 6000 гривень (7500 грн із урахування підвищення на 25%), з 1 грудня - 6500 гривень (8125 грн із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 6500 гривень (8125 грн із урахування підвищення на 25%), з 1 жовтня - 6700 гривень (8375 грн із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 6700 гривень (8375 грн. із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено розмір мінімальної заробітної плати на місяць з 1 січня - 7100 гривень (8875 грн. із урахування підвищення на 25%), з 1 квітня 2024 року - 8000 грн. (10000 грн. із урахування підвищення на 25%).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про оплату праці» і ст.110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати працівникові працедавець зобов`язаний повідомити його про розміри оплати праці, зокрема про загальну суму заробітної плати з розшифруванням за видами виплат, розмірами і підставами відрахувань та сумами заробітної плати, що підлягає виплаті.

На підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог відповідачем наданий Колективний договір між правлінням та трудовим колективом ПуАТ «КБ «Акордбанк» (а.с.51-53), положення про порядок формування штатного розпису ПуАТ «КБ «Акордбанк» (а.с.54-57), розрахунки заробітної плати позивача, в яких зазначений його посадовий оклад згідно штатного розпису на 2016-2023 роки, затвердженого головним бухгалтером ПуАТ «КБ «Акордбанк» (а.с.37-40).

Статтею 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема щодо нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Як вбачається із п.4.10. Колективного договору між Правлінням та трудовим колективом ПуАТ «КБ «Акордбанк», затвердженого (підписаного) 10.02.2016 року Головою Правління Банку та Головою ради трудового колективу Банку, на важких роботах, на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, на роботах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я встановлюється підвищена оплата праці. Перелік цих робіт визначається Кабінетом Міністрів України. У разі, якщо чинним законодавством передбачено встановлення підвищеної оплати праці (підвищений посадовий оклад, інші форми підвищеної оплати праці), працівникам, які постійно працюють на таких роботах, встановлюється підвищена оплата праці згідно вимог чинного законодавства України, внутрішніх нормативних документів ПуАТ «КБ «Акордбанк», які регулюють оплату праці (а.с.51-53).

Згідно з п.1.2. Положення про порядок формування штатного розпису ПуАТ «КБ «Акордбанк» від 10.02.2016 року, це Положення регламентує порядок визначення штатного розпису Банку (включаючи його відділення), на підставі якого визначається розмір основної (посадових окладів) та додаткової (надбавок, які мають постійний характер) заробітної плати відповідно до Колективного договору між Правлінням та Трудовим колективом ПуАТ «КБ «Акордбанк», а також інших внутрішніх документів Банку, якими регламентуються питання оплати праці та мотивації персоналу.

Пунктом 2.5. Положення про порядок формування штатного розпису ПуАТ «КБ «Акордбанк» встановлено, що працівникам, що пройшли співбесіду та працевлаштувались в банк до штатного розпису відповідальними працівниками до Програмного комплексу "Зарплата та кадри" вноситься відповідна інформація, зокрема і щодо встановлення посадового окладу в штатному розписі з урахуванням підвищення на 25% працівникам, які постійно працюють в відокремлених структурних підрозділах Банку, що розташовані на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 серпня 1995 р. № 647 «Про перелік населених пунктів, яким надається статус гірських» по відповідному алгоритмі розрахунку (формулі) (а.с.54-57).

Підставою для підвищення посадового окладу в штатному розписі був Наказ (на основній діяльності) Голови правління З.П.Кот №338/1 від 04.07.2016 року «Про визначення структурних підрозділів, яким надано статус гірських» відповідно до Постанови КМУ №647 від 11.08.1995 року, в якому вказано 1. Затвердити Перелік структурних підрозділів ПуАТ «КБ «Акордбанк», що мають статус гірських, відповідно до Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» (Додаток 1 до цього Наказу: відділення №54 у м.Надвірна, м. Надвірна, вул.Шевченка, 1а, як структурний підрозділ ПуАТ «КБ «Акордбанк»; 2. Працівникам Банку, які постійно працюють в структурних підрозділах, визначених в Додатку 1 до цього Наказу, встановлюється в штатному розкладі підвищений посадовий оклад відповідно до умов Колективного договору та положення про формування штатного розкладу; 3. У разі відкриття Банком структурних підрозділів в населених пунктах, що мають статус гірських, відповідальним працівникам банку вносити зміни до Переліку Додатку 1; 4. Перелік структурних підрозділів ПуАТ «КБ «Акордбанк», що мають статус гірських доводиться до працівників Банку, що відповідають за формування штатного розкладу відповідно до посадових інструкцій, не пізніше наступного дня після внесення змін до Переліку; 5. Контроль за виконанням даного наказу Голова правління залишає за собою (а.с.58-59).

Згідно Витягу зі штатного розпису станом на 12.07.2016 року посадовий оклад ОСОБА_1 становив 8500 грн. 00 коп. В подальшому, у серпні 2018 року ОСОБА_1 була встановлена надбавка у розмірі 1000 грн. 00 коп.

15.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад 12000 грн. 00 коп. 01.02.2022 року ОСОБА_1 встановлено посадовий оклад 14000 грн. 00 коп. А 16.01.2023 року йому встановлена надбавка у розмірі 490 грн. 00 коп. (а.с.37-40).

Виплата ОСОБА_1 встановлених йому посадових окладів та надбавок, у встановленому розмірі та в повному обсязі за весь час його роботи в Банку, із щомісячною розбивкою по роках підтверджується розрахунковими листами за 2016-2024 роки) (а.с.42-50).

Таким чином, із дослідженого Колективного договору, положення про порядок формування штатного розпису, витягів зі штатного розпису за 2016 - 2023 роки, розрахункових листів за 2016 - 2023 роки, вбачається, що розмір посадового окладу позивача у вказаний період часу виплачувався з урахуванням 25% гірських в повному обсязі та був значно вищим від законодавчо гарантованого розміру мінімальної заробітної плати за вказані роки.

Тобто вже при прийнятті на роботу ОСОБА_1 в структурний підрозділ ПАТ«КБ «Акордбанк» - відділення №54 в м. Надвірна був сформований посадовий оклад в якому вже враховано 25% за проживання в гірському населеному пункті. На такі умови праці позивач ОСОБА_1 погодився і до свого звільнення (до 17.04.2024 року) - не оспорював.

На переконання суду, позивач подаючи даний позов, намагається самостійно встановити для себе оплату праці, хоча вона була встановлена відповідачем ПуАТ «КБ «Акордбанк» в трудовому договорі (Колективному договорі) і проводилася із врахуванням умов праці.

Отже, відповідачем було встановлено позивачу посадовий оклад значно більший за мінімальну заробітну плату, з врахуванням підвищення розміру посадового окладу на 25% за роботу на території населеного пункту, якому надано статус гірського, чим фактично виконано вимоги п.1 Постанови №648.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що законодавчо передбачені підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 ненарахованого та невиплаченого підвищення посадового окладу на 25% за роботу у населеному пункті, який має статус гірського - відсутні.

Відповідно, до задоволення не підлягають і вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з ПуАТ «КБ «Акордбанк» індексації заробітної плати згідно розрахунку інфляційних втрат (сумарного індексу росту цін за період заборгованості) ТОВ «Аудиторська фірма «Бізнес-Консалтинг» в сумі 147777 грн. 68 коп., оскільки вони є похідними вимогами і випливають з вимог про стягнення суми невиплаченої заробітної плати у зв`язку із неврахуванням 25% гірських згідно Постанови КМУ від 11.09.1995 №648.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання що право позивача, за захистом якого він звернувся в суд, не порушено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Крім того, слід зазначити, що позовна давність застосовується до обґрунтованого позову, тому суд не має підстав вирішувати питання стосовно застосування приписів про позовну давністю, порушене представником відповідача (постанова ВП ВС від 07.11.2018 по справі № 575/476/16-ц (14-306цс18).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ч.ч.1, 3 ст.96, ч.ч.2, 3 ст.97 КЗпП України, ст.ст.9, 10, ч.1 ст.21 З-ну України «Про оплату праці», ст.5 З-ну України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», ст.ст.4, 12, 13, 76-77, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.06.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.