Справа №198/414/25
Провадження №2-з/0198/5/25
13.06.2025
У Х В А Л А

іменем України

13 червня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Білинського М.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича про забезпечення позову, подану до пред`явлення позову до суду,

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Галкін В.Л. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, поданою до пред`явлення позову, в обгрунтування якої зазначив таке.

ОСОБА_1 з 03.04.2023 року працює на різних посадах в Нижньотеплівській сільській військовій адміністрації Щастинського району Луганської області (на даний час працює на посаді юристконсульта), в якій розпорядженням начальника військової адміністрації запроваджена дистанційна форма роботи, а 04.04.2023 року також встановлений особливий порядок взаємодії та спосіб комунікації з працівником ОСОБА_1 .

В подальшому начальником Нижньотеплівської СВА видані розпорядження: від 17.03.2025 № 8-ос «Про особливості поєднання дистанційної роботи з роботою на робочому місці»; від 28.03.2025 № 17-од «Про припинення дистанційної роботи та організацію роботи ОСОБА_1 »; від 01.04.2025 № 12-ос «Про скасування розпорядження начальника Нижньотеплівської сільської військової адміністрації від 17.03.2025 № 8-ос «Про особливості поєднання дистанційної роботи з роботою на робочому місці».

Не погодившись з вказаними розпорядженнями, ОСОБА_1 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із вимогами про визнання вказаних розпоряджень неправомірними та їх скасування, при цьому адміністративним судом вжито заходів забезпечення позову у справі № 360/612/25 та ухвалою від 25.03.2025 зупинена дія розпорядження від 17.03.2025 № 8-ос «Про особливості поєднання дистанційної роботи з роботою на робочому місці», а ухвалою від 16.04.2025 зупинена дія розпорядження від 28.03.2025 № 17-од «Про припинення дистанційної роботи та організацію роботи ОСОБА_1 ».

29.05.2025 Луганським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про закриття провадження в зв`язку із тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки ОСОБА_1 має намір звернутись до суду загальної юрисдикції з аналогічним позовом на захист своїх трудових прав, а в силу положень частини 6 статті 157 КАСУ вищезазначені заходи забезпечення позову втратили свою дію, на думку представника ОСОБА_1 адвоката Галкіна В.Л. існують підстави для вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви у спосіб заборони припинення режиму дистанційної роботи для ОСОБА_1 , прийнятого розпорядженням начальника Нижньотеплівської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області О.Коробки від 28.03.2025 № 17-од «Про припинення дистанційної роботи та організацію роботи ОСОБА_1 » на час розгляду позовної заяви.

За твердженням представника ОСОБА_1 невжиття таких заходів може унеможливити в подальшому ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів заявниці, оскільки припинення відносно ОСОБА_1 режиму дистанційної роботи може призвести до позбавлення її роботи та отримання заробітної плати.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Нормами статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, суд лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення або ефективний захист прав позивача у разі задоволення позову.

З наведеного виходить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, в поданій заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 адвокат Галкін В.Л. лише припускає, що припинення відносно неї режиму дистанційної роботи може призвести до негативних наслідків у виді позбавлення її роботи та отримання заробітної плати, однак не наводить переконливого обгрунтування як саме невжиття таких заходів, про які просить представник, може унеможливити в подальшому ефективний захист та поновлення порушених та оспорюваних прав та інтересів заявниці.

Адже у випадку визнання незаконним розпорядження від 28.03.2025 № 17-од «Про припинення дистанційної роботи та організацію роботи ОСОБА_1 » буде підлягати відновленню режим роботи працівника, встановлений до 28.03.2025. Наразі складно уявити обставини, що можуть утруднити або унеможливити виконання такого рішення або ефективний захист прав позивача в подальшому.

Крім того, відповідно до частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті. Таке обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Необхідно звернути увагу, що представник ОСОБА_1 на забезпечення позову про визнання незаконним розпорядження начальника сільської військової адміністрації, тобто роботодавця, яким припинено її дистанційну роботу як працівника адміністрації, просить власне заборонити припинення режиму дистанційної роботи, тобто заборонити виконання розпорядження роботодавця, яке ще не оцінено судом на предмет його законності або неправомірності.

На думку суду такий захід забезпечення позову за змістом є абсолютно тотожним задоволенню позовних вимог, з якими ОСОБА_1 має намір звернутись до суду, тому в силу імперативної заборони, закріпленої в ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не може бути застосований.

До того ж матеріали заяви про забезпечення позову не містять відомостей про те, що припинення режиму дистанційної роботи, яке за своїм характером є зміною істотних умов праці, впроваджено роботодавцем у зв`язку з повідомленням ОСОБА_1 або її близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", що в свою чергу за певних умов могло б дозволити застосувати забезпечення позову у заявлений спосіб.

Також, суд акцентує увагу на наступному ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2025 року (ухвала набрала законної сили), постановленою суддею Гайдар І.О. було відмовлено в задоволенні аналогічної заяви про забезпечення позову (поданої до пред`явлення позову) поданої цим же представником в інтересах ОСОБА_1 (справа 198/382/25, провадження 2-з/0198/4/25). При цьому, представник (не погодившись із рішенням суду) не скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали, а замість цього, подав нову заяву аналогічну за змістом.

З огляду на все викладене вище суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, поданої до пред`явлення позову до суду.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 258, 260, 261, 352, 354 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича про забезпечення позову, поданої до пред`явлення позову до суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду в порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. В. Білинський