Справа №567/71/25
Провадження №2/567/160/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шминдрук О.Ф.

представника третьої особи Баталової Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав

встановив:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав звернувся ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою позивача, є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 380) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 138).

Відомості про батьків дітей вказані відповідно до ст. 135 СК України, тобто зі слів матері.

Починаючи з серпня 2024 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, що проявляється в тому, що вона не цікавиться їхнім життям, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не відвідує їх, не спілкується, не піклується про стан їхнього здоров`я та духовний розвиток і повністю їх ігнорує.

З цього часу Відповідачка фактично покинула своїх дітей та не бере жодної участі у їхньому житті.

Посилаючись на те, що відповідач самостійно усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться їх здоров`ям, вихованням та навчанням, не проявляє жодної батьківської любові до них, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Ухвалою Острозького районного суду від 21.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву.

Правом подати відзив на позов у встановлений строк відповідач не скористалася.

Ухвалою від 04.03.2025 закрито підготовче провадження у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заперечень проти позову відповідач не подавала.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному об`ємі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просять позов задовольнити. Вказують, що на даний час відповідач не змінила свого ставлення до дітей, вона і далі не спілкується з ними, не цікавиться їх здоров`ям, навчанням та розвитком. Також відповідач будь якої участі у їх вихованні та утриманні не бере, ухиляється від виховання та матеріального утримання їх життя, навчання, розвитку та здоров`я.

Представник органу опіки та піклування посилається на те, що незважаючи на встановлений законом обов`язок по утриманню батьками своїх дітей, відповідач добровільно не надає будь якої матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я та має можливість надавати матеріальну допомогу. Вона повністю самоусунулася від виховання дітей.

ОСОБА_2 в службу в справах дітей із заявою про те, що їй перешкоджають спілкуватися з дітьми не зверталася.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, орган опіки і піклування вирішив рекомендувати позбавити її батьківських прав, про що подав відповідне подання.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є її дочкою і дочкою позивача, є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначила, що вихованням та утримання дітей фактично займається вона. Її дочка відсутня за місцем проживання, лише час від часу з`являється. З дітьми не контактує, зв`язок не підтримує, не утримує. Вказала, що її дочка веде не здоровий спосіб життя, перебуває у сумнівних компаніях. Жодні розмови із нею, про необхідність змінити поведінку, не дали належного результату.

Свідок ОСОБА_6 вказала, що із сім`єю ОСОБА_7 вони разом переїхали із Луганської області та на даний час підтримують постійний зв`язок. Їй відомо, що ОСОБА_8 взагалі не займається вихованням, утриманням та доглядом за своїми двома дітьми. Вона майже не з`явиляється за місцем їх проживання. Особисто вона бачила, що опікою за дітьми займаються батьки Єлізавети: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті та дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступні обставини.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою позивача, є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 380) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 138).

Вказані обставини підтверджуються: Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Лисичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 22 жовтня 2021 року та Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Острозьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26 липня 2024 року. (а.с.15,19)

Відомості про батьків дітей вказані відповідно до ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Вказані обставини підтверджуються копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 №7 від 19.10.2024 Державного рестру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 № 9 від 27.07.2024. (а.с.17-18, 21-22)

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5620- від 26.03.2024. (а.с.12)

Відповідачка має статус внутрішньо переміщеної особи та зареєстрована та за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією довідки № 5620- від 09.08.2023. (а.с.14)

Малолітні діти мають статус внутрішньо переміщених осіб та зареєстровані за адресою:

АДРЕСА_2 , що підтверджується: копією довідки № 5620- від 09.08.2023, виданої на ОСОБА_3 та копією довідки № 5620-5620- від 31.07.2024 на ОСОБА_4 (а.с.16,20)

Починаючи з серпня 2024 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, що проявляється в тому, що вона не цікавиться їхнім життям, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не відвідує їх, не спілкується, не піклується про стан їхнього здоров`я та духовний розвиток і повністю їх ігнорує.

З цього часу Відповідачка фактично покинула своїх дітей та не бере жодної участі у їхньому житті.

У зв`язку із невиконанням відповідачкою своїх материнських обов`язків щодо її малолітніх дітей, відповідно до Наказу Служби у справах дітей Острозької міської ради № 165 від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_3 було взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування. (а.с.24)

Відповідно до Наказу Служби у справах дітей Острозької міської ради № 166 від 23 жовтня 2024 року ОСОБА_4 було взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування. (а.с.25)

Відповідно до Наказу служби у справах дітей Острозької міської ради №167 від 23 жовтня 2024 року малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було передано на тимчасове проживання в родину позивача - ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.26)

Вихованням та матеріальним утриманням дітей займається позивач та його дружина - бабуся дітей: ОСОБА_5 .

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її малолітніх дітей розглядалось на засіданні Органу опіки і піклування виконавчого комітету Острозької міської ради, за результатами якого було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , № 5653/01-17-24 від 15.11.2024. (а.с.37)

Той факт, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується такими письмовими доказами:

- копією акта обстеження матеріально-побутових умов № 115/07-17.10 від 24.10.2024, складеного за місцем проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого встановлено, що малолітні діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з відповідачем, який здійснює постійний догляд за своїми онуками, так як мати дітей - ОСОБА_2 усунулась від виконання батьківських обов`язків та не відвідує власних дітей по місцю їх проживання; (а.с.35-36)

- відповіддю Відділення поліції № 3 Рівненського районного управління поліції на адвокатський запит № 40358-2024 від 19.12.2024, відповідно до якої встановлено, що 21.08.2023 в ОСОБА_2 було виявлено поліетиленовий пакет із вмістом сухої речовини схожої на канабіс. Остання повідомила, що зберігала дану речовину для власного вживання. Вказаний факт було зареєстровано в СРДР за №000156 від 22.08.2023 року. Згідно висновку експерта №СЕ19/118-23/90806-НЗПРАП від 06.09.2023 знайдена речовина є наркотичним засобом - канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Загальна вага речовини канабісу становила 0, 351 г. в перерахунку на суху речовину. В подальшому кримінальне провадження по даному факту було закрите постановою від 18.09.2023. 19.09.2023 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44 КУпАП. Відповідно до постанови Острозького районного суду Рівненської області від 21.12.2024 у справі № 567/1787/23 провадження було закрите у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Крім того, відповідно до вказаної відповіді, впродовж 2023 року працівниками сектору ювенальної превенції відділу превенції Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області спільно з представниками ССД виконавчого комітету Острозької міської ради було організовано виїзди за місцем проживання ОСОБА_2 з метою проведення профілактичних заходів стосовно належного виконання обов`язків щодо виховання дітей. В ході таких виїздів проводились профілактичні бесіди, (а.с.38-48)

- психолого-педагогічною характеристикою дитини-дошкільника ОСОБА_3 від 02.12.2024, відповідно до якої встановлено, що вихованням ОСОБА_9 займаються баба ОСОБА_10 та дід ОСОБА_11 . Вони приводять і забирають дитину з садочка. Цікавляться життям дитини. ОСОБА_9 проживає разом з бабусею та дідусем. Мама не з`являється в садочку, взагалі не цікавиться дитиною. (а.с.31)

- висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Острозької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , № 5653/01-17-24 від 15.11.2024. (а.с.37)

З пояснень позивача, його представника, представника третьої особи, свідків та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, яка є матір`ю малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не приділяє жодної уваги вихованню дітей, не цікавиться її життям та розвитком.

Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дітей має місце протягом тривалого часу, що було підставою для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити її батьківських прав.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін та свідків у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітніх дітей, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач не виявляє бажання виконувати батьківські функції щодо своїх дітей.

Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дітьми втрачено родинні зв`язки та розуміння її вікових психологічних особливостей. Мати дітьми не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до них, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Крім того, така поведінка матері суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Вказані принципи відповідач, як мати, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню дітей.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, ними не займається, не піклується про неї, на час розгляду справи заперечень проти позову не подала, не проявила інтересу до стану їх здоров`я та навчання, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.164, 182 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області (місцезнаходження: м. Острог вул. Героїв Майдану, 4 Рівненського району Рівненської області, ), про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.06.2025.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.