РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2043/25

провадження у справі № 2/0285/1188/25

10 червня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (надалі ТОВ "СВЕА ФІНАНС" ), представник позивача Болтай А.М.,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

16.04.2025 представник позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС"звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором № № 24808-12/2022 від 21.12.2022 у розмірі 51 870, 00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 21.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія »ІНВЕСТРУМ» ( первісний кредитор) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24808-12/2022 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов даного Договору первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати клієнту кредит у сумі 13 300,00 грн строком на 25 днів зі сплатою базових відсотків 2,5 % в день на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит.

Натомість відповідач порушив умови кредитування і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю.

28.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія »ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА ( позивачем) укладено Договір факторингу № 28072023, відповідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за відповідним Реєстром боржників .

Загальний розмір заборгованості відповідача за Договором № 24808-12/2022 від 21.12.2022 становить 51 879,00 грн, з яких 13 300,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 38 570,00 грн заборгованість по несплачених відсотках .

Оскільки відповідач не погашає кредит та не сплачує відсотки, змушені звернутися до суду.

17.04.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений рекомендованою поштою, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія »ІНВЕСТРУМ» ( Товариство, первісний кредитор) та ОСОБА_1 ( Клієнт ) було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 24808-12/2022 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов Договору Товариство надає Клієнту кредит у сумі 13 300,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 25 днів, до 14.01.2023 від дати надання кредиту, в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день.

Цей Договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України Про електронну комерцію.

Згідно до інформаційної довідки ТОВ Універсальні платіжні рішення, як технологічного оператора платіжних послуг на платіжну картку № НОМЕР_1 21.12.2022 о 23:35:17 було перераховано кошти в сумі 13 300,00 грн.

28.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія »ІНВЕСТРУМ» та ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 28072023. На підтвердження переходу до ТОВ СТАР ФАЙНЕНС ГРУП права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 24808-12/2022 представником позивача долучено до матеріалів справи копію Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 28.07.2023, з якого слідує, що сума заборгованості разом становить 51 870, 00 грн.

До матеріалів справи додано розрахунок заборгованості відповідача, виконаний позивачем у справі.

25.03.2024 року ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» змінило назву на Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС".

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Відповідно до п. 5 ч. 3 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Відповідно до частин першої - третьої статті 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ).

Вирішуючи даний спір, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів передачі права вимоги до відповідача від первісного кредитора до нового кредитора ТОВ РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» ( перейменовано на ТОВ"СВЕА ФІНАНС"), позивача у справі.

Зокрема представником позивача не надано суду відповідний Реєстр боржників, підписаний та погоджений сторонами, що передбачено умовами відповідного Договору Факторингу( п. 2.2. Договору ), з якого вбачалася б передача права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 24808-12/2022 .

Натомість до матеріалів долучено лише Витяг з Реєстру боржників, підписаний новим кредитором.

При цьому наявна у справі копія реєстру боржників до Договору факторингу від 28.07.2023 неповна, містить першу та останню сторінку, без інформації, що стосується зокрема відповідача у справі( запису № 947 в Реєстрі).

Також у справі наявний розрахунок заборгованості за Договором кредиту, складений представником позивача, а не первинним стягувачем, відповідно до якого формувався відповідний Реєстр боржників, хоча п. 3.1.2 Договору факторингу вказано, що для підтвердження наявності та дійсності Прав вимоги, Клієнт зобов`язується передати Фактору Документацію.

Таким чином суд піддає сумніву факт переходу права вимоги до відповідача від первісного кредитора до позивача у справі та в тому обсязі, який заявлено у позовній заяві.

За таких обставин, представником позивача не доведено та судом не встановлено беззаперечного факту порушення відповідачем прав позивача ТОВ "СВЕА ФІНАНС". У зв`язку з відсутністю необхідних доказів, суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до відповідача, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати, що складаються з судового збору, суд покладає на позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» ( , місцезнаходження бульв. Вацлава Гавела, буд. 6, м. Київ ),

відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце реєстрації - АДРЕСА_1 ) .

Дата складення повного судового рішення 10.06.2025.

Суддя А.В.Михайловська