Справа № 509/1081/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Шидерової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в с.Овідіополь цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - АТ "Державний ощадний банк" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", про визнання майна особистою приватною власністю та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа - АТ "Державний ощадний банк" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", про визнання майна особистою приватною власністю та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Просив суд:

- визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 житловий будинок загальною площею 294,9 м2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,065 га кадастровий номер :02:011:0074;

- Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках, по 1/2 частці, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , автомобіль марки BMW модель 5201 № шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 ; грошові зобов`язання за кредитним договором з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від 30.01.2018 року на суму 2 900 000,00 грн.; грошові зобов`язання за кредитним договором з ПАТ «Кредобанк» від 12.04.2021 № 38508/2021 на суму 1 173 759,59 грн.;

- стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у сумі 15 140,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень, 00 коп.) та судовий збір у сумі 3 634, 80 грн (три тисячі шістсот тридцять чотири гривни, 80 коп.).

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 27 грудня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/3615/22, яке набрало законної сили 26 січня 2023 року.

17 червня 2014 року укладено договір дарування № 3184, за яким Обдарованому ОСОБА_3 перейшла у власність від Дарувальника земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,065 га кадастровий номер :02:011:0074 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37. На вищевказаній земельній ділянці, яка є об`єктом права приватної власності Позивача, побудовано житловий будинок загальною площею 294,9 м2,, який введено в експлуатацію, та 11 серпня 2014 року зареєстровано право власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 25421852. Для будівництва житлового будинку було спрямовано лише власні кошти Позивача, які мають офіційне джерело походження. ОСОБА_3 отримав у подарунок від матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 200 000, 00 доларів США. Вказана сума подарунку була акумульована у матері Позивача за позовом за рахунок власних заощаджень за життя та від продажу квартир, які належали їй на праві приватної власності, а саме: 1) договір купівлі-продажу квартири від 23.01.2004 року за ціною 3400, 00 грн., що еквівалентно на момент продажу за ставкою НБУ 637,90 дол. США. 2) договір купівлі-продажу квартири від 15.11.2013 року за ціною 654 800, 00 грн., що еквівалентно на момент продажу за ставкою НБУ 81 921,68 дол. США. Факт передачі коштів у подарунок від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 підтверджується її письмовими поясненнями, які, зокрема, але не виключно, направлені на електронну адресу суду з підписом за допомогою КЕП, оскільки викликати останню в якості свідка у судове засідання або допитати у судовому засіданні в режимі відеоконференції неможливо через окупацію території м. Бердянськ Запорізької області, де остання, наразі, проживає. Також, на будівництво вищевказаного житлового будинку ОСОБА_3 витратив власні кошти, одержані ним від продажу квартири, що належала йому на праві приватної власності, та придбана за договором купівлі продажу до укладення шлюбу з Відповідачем за зустрічним позовом. Згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.04.2013 року Позивач отримав кошти в сумі 149 000,00 грн., що еквівалентно на момент продажу за ставкою НБУ 13 093,15 дол. США. Жодні спільні кошти подружжя на будівництво вищевказаного житлового будинку не витрачалися. Відповідач не працювала без поважних причин протягом усього часу перебування у шлюбі, будь-які доходи не отримувала. Заробітна плата ОСОБА_3 спрямовувалася на покриття всіх витрат на проживання та задоволення інших потреб сім`ї.

30.01.2018 року Позивачем укладено в інтересах сім`ї кредитний договір з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», за умовами якого він отримав в кредит 2 900 000,00 гривень на строк по 19 лютого 2028 року. В той же день в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між зазначеним банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки майна, а саме: житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Поручителем виконання зобов`язань за зазначеним договором виступила ОСОБА_4 . Вказані кредитні кошти були необхідні для покриття витрат на проживання сім`ї, оскільки в той час Позивач за позовом мав деяку перерву у роботі. А специфіка роботи моряка передбачає отримання заробітної плати після укладення контракту та лише відпрацювання за його умовами не менше як один місяць. Крім того, кошти, отримані ОСОБА_3 за попереднім контрактом, частково були витрачені на придбання побутової техніки та меблів для оснащення нового будинку. Відповідачка, як вже зазначалося раніше, не працювала та жодні доходи не отримувала. Для забезпечення належним умов проживання та покриття необхідних витрат сім`ї на час до підписання нового контракту та отримання заробітної плати, необхідні були грошові кошти, тому ОСОБА_3 уклав кредитний договір. Частково умови кредитного договору виконувалися, однак, лише за рахунок доходу від заробітної плати Позивача.

Крім того, ОСОБА_3 12 квітня 2021 року також уклав з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір № 38508/2021, відповідно до умов якого, банк надав йому кредит у розмірі 1189669,18 грн., а позичальник, в свою чергу, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника по кредитному договору № 38508/2021 ОСОБА_4 12 квітня 2021 року уклала з АТ «Кредобанк» договір поруки № 38508/2021/2, відповідно до умов якого, вона зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань в повному обсязі. Вищевказаний кредитний договір ОСОБА_3 також укладено в інтересах сім`ї. Адже, кредитні кошти були спрямовані на купівлю 21 квітня 2021 року автомобіля марки BMW модель 5201 № шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Даний транспортний засіб придбано виключно для його використання Відповідачкою. Крім того, автомобіль марки BMW модель 5201 № шасі НОМЕР_4 2020 року випуску д.н. НОМЕР_2 , наразі, також знаходить у її повному володінні та користуванні. Доступу у Позивача до цього автомобіля немає, оскільки ОСОБА_4 виїхала на ньому за кордон до Греції. Однак, точне місцезнаходження автомобіля у Греції невідомо. Частково кредитний договір виконувався, однак, лише за рахунок доходу від заробітної плати Позивача.

Таким чином, особистою приватною власністю ОСОБА_3 є житловий будинок загальною площею 294,9 м2, що розташований за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,065 га кадастровий номер :02:011:0074. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках, по 1/2 частці, є автомобіль та грошові зобов`язання за кредитними договорами, а саме: 1) автомобіль марки BMW модель 5201 № шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 ; 2) грошові зобов`язання за кредитним договором з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від 30.01.2018 року на суму 2 900 000,00 грн. 3) грошові зобов`язання за кредитним договором з ПАТ «Кредобанк» від 12.04.2021 № 38508/2021 на суму 1173759,59 грн.

25.03.2025 р. на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи АТ "Державний ощадний банк" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк" - Шидерової Н.С., у яких зазанчено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10015/0513 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», 19.02.2018 укладено Договір про споживчий кредит № 513/3 (під іпотеку). Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 2 900 000 (два мільйони дев`ятсот тисяч гривень 00 копійок) на строк 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше «19» лютого 2028 року, якщо в інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п.2.3. Кредитного договору, кредит надається на такі цілі: поточний ремонт житлового будинку та благоустрій прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 2.4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 19,99 (дев`ятнадцять цілих дев`яносто дев`ять сотих) процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 19 лютого 2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 513/5. Також у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 19 лютого 2018 року між Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 513-4, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. за реєстровим номером 160. Предметом іпотеки, відповідно до п.п.2.3.1.1., 2.3.1.2 Іпотечного договору є: земельна ділянка (кадастровий номер :02:011:0074), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0650 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташований на ній житловий будинок під літ. А, (загальна площа 294,9 кв. м., житловою площею 121,7 кв. м.) до складу входять: огородження під № 1-4, вимощення під літ. І, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п.2.4, 2.4.1.1., 2.4.1.2. Іпотечного договору право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується: для майна, зазначеного в пп. 2.3.1.1. цього Договору, Договором Дарування, укладеним між Іпотекодавцем та ОСОБА_6 «17» червня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., та зареєстрованим у реєстрі за номером 3184, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 23099285 від «17» червня 2014 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., що підтверджує реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та згідно з яким:

-номер запису про право власності: 6035435, дата реєстрації права власності 17.06.2014;

-реєстраційний номер майна - 37.

Відповідно до пп.2.4.2., 2.4.2.1., 2.4.2.2. Іпотечного договору право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується для майна зазначеного в п.п. 2.3.1.2. цього Договору: Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_5 , виданим «11» серпня 2014 року Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 25422576 від «11» серпня 2014 року, виданим Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, що підтверджує реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та згідно з яким:

-номер запису про право власності: 6635071, дата реєстрації права власності 26.07.2014;

-реєстраційний номер майна 37.

У зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 18.12.2023, складає 2 660 038,26 (два мільйони шістсот шістдесят тисяч тридцять вісім гривень, 26 копійок), з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) 2 051 576,90 грн; - проценти за користування кредитом 608 350,86 грн; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) за період з 02.02.2021 по 02.02.2022 42,08 грн; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 02.02.2021 по 02.02.2022 68,42 грн. У зв`язку із чим, Банком подано до Овідіопольського районного суду Одеської області позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 січня 2024 року у зазначеній цивільній справі № 509/7688/23 відкрито провадження. Наразі справа розглядається в Овідіопольському районному суді Одеської області.

При укладанні Кредитного та Іпотечного договорів, ОСОБА_3 надав до Банку правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 17.06.2014 за реєстраційним № 3184: ОСОБА_6 (Дарувальник) передає безоплатно подарунок, а ОСОБА_3 (Обдаровуваний) приймає у власність земельну ділянку площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:011:0074.

Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказана земельна ділянка належить дарувальнику ОСОБА_6 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 194757 складеного Відділом Держземагенства в Овідіопольськомурайоні Одеської області 26.12.2012 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 006786.

11.08.2014 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № НОМЕР_5 , а саме житловий будинок з господарчими спорудами будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294,9 кв. м., житловою площею 121,7 кв. м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25422576 від 11.08.2024 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294.9 кв. м., житловою площею 121.7 кв. м., розташованого на земельній ділянці :02:011:0074, цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), площею: 0,065 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37.

З наданого ОСОБА_3 до Овідіопольського районного суду Одеської області, разом з позовною заявою, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04 липня 2014 року вбачається, шо житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 підлягає здачі в експлуатацію. Зальна площа вказаного будинку 294,9 кв. м., житлова площа 121,7 кв. м.

З зазначеного вбачається, що з моменту укладення договору дарування від 17.06.2014 та до моменту отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок 11.08.2014, пройшло небагато часу та за такий короткий проміжок часу неможливо побудувати житловий будинок та здати його в експлуатацію.

А, отже, на момент укладення договору дарування, на цій земельній ділянці вже був побудований житловий будинок, який ОСОБА_3 , після отримання в подарунок земельної ділянки, здав в експлуатацію.

Окрім того, ОСОБА_3 , перед укладанням Кредитного договору, надано до Банку Довідку за вих. № 208 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.02.2018, з якої вбачається, що окрім ОСОБА_3 , у вказаному житловому будинку, інші члени його сім`ї не зареєстровані.

У зазначеному житловому будинку ОСОБА_3 зареєстрований з 19.11.2014.

Також, ОСОБА_3 надано до Банку Довідку за вих. № 209 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.02.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

З вищенаведеного вбачається, що житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та зазначена земельна ділянка належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування та свідоцтва про право власності.

Оскільки договір дарування земельної ділянки укладений 17.06.2014, а вже 11.08.2014 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, то на момент укладання договору дарування, будинок вже був побудований, однак не зданий в експлуатацію, і лише після отримання вказаної земельної ділянки в подарунок, ОСОБА_3 отримав технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житловий будинок. А, отже, вказаний житловий будинок не є спільною сумісною власністю.

Експертна оцінка транспортного засобу не проводилася, тому неможливо визначити дійсну вартість транспортного засобу на день подання позовної заяви, що відповідно унеможливлює визначення рівності часток при поділі майна. Транспортний засіб знаходиться в заставі АТ «Кредобанк».

АТ «Ощадбанк» вважає, що Кредитний договір не був укладений в інтересах сім`ї, а кошти отримувалися для ремонту житлового будинку та благоустрою прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» заперечує проти поділу кредитних зобов`язань між сторонами, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є солідарними боржниками за зобов`язаннями, які виникли внаслідок укладення Договору про споживчий кредит№ 513/3 від 19 лютого 2018 року таДоговору поруки № 513/5 від 19 лютого 2018 року.

Окрім того, АТ «Ощадбанк» має право в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки та повністю погасити заборгованість за кредитним договором.

У разі поділу боргових зобов`язань, АТ «Ощадбанк» буде позбавлений цього права та рішення суду про стягнення заборгованості може виконуватися дуже багато років, зважаючи на те, що у ОСОБА_4 на праві власності відсутнє будь-яке майно.

Окрім того, у разі задоволення судом вказаних позовних вимог, необхідно буде вносити зміни у Кредитний договір, договір поруки тадо іпотечного договору, що призведе в майбутньому до додаткових фінансових витрат і потребуватиме особистої участі Позивача та Відповідача, які на даний час знаходяться за кордоном, що з огляду на вказане може затруднити виконання рішення суду.

У відповідності до п.2.3. Кредитного договору, кредит надається на такі цілі: поточний ремонт житлового будинку та благоустрій прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 .

14.05.2025 р. на адресу суду надійшли пояснення представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , у яких зазначено, що 22 листопада 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

01 квітня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Попередній договір. Відповідно до п. 1 Попереднього договору ОСОБА_6 зобов`язується продати, а громадянин ОСОБА_3 зобов`язується купити земельну ділянку площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:011:0074. Відповідно до п. 3 попереднього договору сторони погодили, що продаж буде здійснено за 1998250,00 гривень, що еквівалентно 250000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 01.04.2013 року (100 доларів США 799,3000 гривень). Згідно із п. 4 попереднього договору ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 в рахунок майбутнього продажу, вказаної в цьому договорі нерухомість, грошову суму у розмірі 271000,00 грн. що в еквіваленті складає 29000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 01.04.2013 року (100 доларів США 799,3000 гривень). Тобто сторони домовились укласти договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:011:0074 за ціною 250000,00 доларів США. 16 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено додаток до договору №7/40 від 31.03.2013 відповідно до якого ОСОБА_6 було передано 243000,00 грн. що еквівалентно 30000,00 доларів США. Сума залишку вартості об`єкту нерухомості, яку Покупець зобов`язується оплатити Власнику в трок не пізніше 15.12.2013 складає 1547000,00 грн., що еквівалентно 191000,00 доларів США.

13 грудня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено Договір до Попереднього договору. Згідно із п. 1 Договір до Попереднього договору ОСОБА_3 додатково передав, а ОСОБА_6 отримав в рахунок майбутнього продажу земельної ділянки площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:011:0074, грошову суму у розмірі 247000,00 грн що еквівалентно 31000,00 доларів США. У зв`язку з вищевикладеним сторони дійшли згоди пункт 4 попереднього договору викласти у наступній редакції: «4. Громадянин ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_3 в рахунок майбутнього продажу, вказаної в цьому договорі нерухомість, грошову суму у розмірі 479580,00 грн. що в еквіваленті складає 60000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 13.12.2013 року (100 доларів США 799,3000 гривень)». Також сторонами у Договорі до Попереднього договору було погоджено продовження строку для укладення договору-купівлі продажу земельної ділянки до 01.07.2014. 13 грудня 2013 року ОСОБА_6 нотаріально посвідчив підпис на заяві про те, що він отримав від ОСОБА_3 загальну суму 1358810,00 грн, що в еквіваленті складає 170000,00 доларів США по курсу НБУ станом на 13.12.2013 року (100 доларів США 799,3000 гривень). 08 березня 2014 року ОСОБА_6 написав розписку про отримання від ОСОБА_4 суму у розмірі 10000,00 доларів США в рахунок розрахунку за ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . 28 квітня 2014 року ОСОБА_6 написав розписку про отримання від ОСОБА_4 суму у розмірі 55000,00 доларів США в рахунок розрахунку за ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Залишок суми 15000,00 доларів. 17 червня 2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:011:0074. Хоча фактично починаючи з 31.03.2013 року по 17.06.2014 року за вказану земельну ділянку та будинок, який знаходився на території вказаної земельної ділянки із не закінченими ремонтними роботами, Дарувальник отримав від Обдарованого 250000,00 доларів США. Тобто вказаним договором було придбано подружжям земельну ділянку та будинок за спільні кошти у розмірі 250000,00 США, будь-які кошти ОСОБА_5 для придбання вказаного будинку ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 не дарувала та не передавала.

Відповідно до скріншоту сайту Гугл Мапи станом на травень 2025 року вбачається, що за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 а проглядається два однакових будинки. Відповідно наступних скріншотів сайту Гугл Земля станом на 2011-2014 роки вбачається, що за адресами Одеська область, Овідіопольський район (наразі Одеський район), смт. Таїрове, вулиця, Корабельна 48 та АДРЕСА_1 (кадастровий номер :02:011:0074) проглядається знову два однакових будинки, котрі на станом 17 червня 2014 року (день укладання договору дарування земельної ділянки) вже існували, в тому числі спірний будинок по АДРЕСА_1 . Тобто вказані докази підтверджують ту обставину, що житловий будинок не будувався в період з червня по серпень 2014 року, а був придбаний зі сімейні кошти та введений в експлуатацію на момент перебування подружжя в шлюбі. З зазначеного вбачається, що з 17.06.2014 по 11.08.2014 (дата отримання свідоцтва на право власності на нерухоме майно №25421852, виданий реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області) будинок вже був збудований. Більш того, технічний паспорт на будинок виготовлено (04.07.2014) вже через 18 діб після укладення договору дарування земельної ділянки, з викладеного вбачається що позивачем нібито було побудовано двоповерховий житловий будинок загальною площею 294,9 кв.м. на бетонній основі з цегли та перекрито черепицею за 18 діб. Вказане не відповідає дійсності, іншими словами в позові викладено не правдиву інформацію чим позивач вводить в оману суд та інших учасників спору щодо фактичних обставин справи та намагається привласнити собі об`єкт нерухомого майна, що спільно належить позивачу та відповідачу.

Підтвердження того, що вказаний будинок фактично придбаний за спільно нажиті кошти є виписка від 02.10.2024 з АТ «Укрсиббанку» за період з 17.10.2012 по 12.10.2018 по рахунку № НОМЕР_6 валюта USD, відкритий на ім`я ОСОБА_4 . Подружжям окрім коштів наявних та накопичених до 2012 року, ОСОБА_4 було отримано на свій розрахунковий рахунок суму у розмірі 151494,00 долара США, що складає значну частину від вартості придбаного спірного будинку. З огляду на викладене можна зробити висновок, що 17 червня 2014 року земельну ділянку разом із будинком було придбано за спільні кошти подружжя.

Оскільки майно, а саме житловий будинок придбаний та введений в експлуатацію подружжям в період перебування у шлюбі за спільні кошти, тому спірний житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294,9 кв.м. є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_8 ), як наслідок суд у вимозі про визнання права власності на будинок має відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_5 ніколи на не дарувала та не передавала коштів для будівництва спірного будинку. На підтвердження вказаної інформації для доказів фінансового стану матері позивача, представником відповідача 29.04.2025 було надіслано адвокатський запит до Головного управління ДПС у Запорізькій області (докази додаються) з проханням надання відомостей про доходи, задекларовані ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до 26.07.2014 із зазначенням джерел доходу, сум та типу доходу. 01 травня 2025 року від Головного управління ДПС у Запорізькій області надійшла відповідь на адвокатський запит №4417/5/08-01-12-03-04. Як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у Запорізькій області від 01.05.2025 надання запитуваної інформації можливе лише за зверненням суду за відповідною ухвалою суду про витребування доказів, тому відповідачка змушена звертатися до суду з відповідним клопотання про витребування доказів. Більш того, ОСОБА_5 весь свій трудовий шлях провела в Комунальній установі «Бердянська міська лікарня» Бердянської міської ради на посаді медичної сестри та старшої медичної сестри.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) від 07.05.2025 № інформаційної довідки 425836042, на сьогоднішній день ОСОБА_5 являється власником наступних об`єктів нерухомого майна , а саме:- Квартира, двокімнатна за адресою: АДРЕСА_3 - Квартира чотирьохкімнатна за адресою: АДРЕСА_4 . З вказаної довідки вбачається, що ОСОБА_5 на сьогоднішній день являється власницею нібито проданої квартири.

На підтвердження обставини щодо передачі ОСОБА_5 . ОСОБА_3 200000,00 доларів США не наданого жодного належного та допустимого доказу у розумінні процесуального закону та практики ВС, тому твердження про дарування позивачеві значної суми коштів є безпідставними та надуманими.

Твердження позивача проте, що кредит у АТ «Державний ощадний банк України» було взято для покриття витрат на проживання сім`ї не відповідає дійсності, з тих причин, що на розрахунковий рахунок ОСОБА_4 на той час надходили досить значні суми коштів. Вказане підтверджується випискою з АТ «Державний ощадний банк України» за період з 01.01.2016 по 31.07.2019 роки. Відповідно до даних, які містяться у виписці загальна сума коштів котрі було зараховано на розрахунковий рахунок складає 223885,67 доларів США.

Твердження, про те що даний транспортний засіб придбано виключно для використання відповідачкою також не відповідає дійсності, тому що автомобіль придбано на ім`я позивача, окрім того він на вказаному автомобілі виїхав з країни в 2022 році та відповідно залишив його в Греції, де він і залишається по сьогоднішній день. Не відповідає дійсності інформація про те що автомобіль марки BMW модель 5201 №шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 знаходиться у повному володінні та користуванні відповідачки, з тих причин, що позивач не провів відповідну реєстрацію автомобіля за місцем знаходження автомобіля після 6 місяців перебування авто в країні (Греція) не сплатив відповідні збори, тому вказаним автомобілем ніхто не користується з 2022 року та він перебуває на відповідному штрафмайданчику.

24 жовтня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області прийняв рішення по справі №509/1435/23. Вказаним рішенням позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 1173759,59 грн. та стягнуто в рівних частках на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» () судовий збір в сумі 17606,39 грн.

Наразі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже несуть солідарну відповідальність за кредитними договорами в Акціонерному товаристві «Кредобанк» та Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», тому позовні вимоги щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в рівних частках, по 1/2 частці, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , автомобіль марки BMW модель 5201 № шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 ; грошові зобов`язання за кредитним договором з Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» від 30.01.2018 року на суму 2 900 000,00 грн.; грошові зобов`язання за кредитним договором з ПАТ «Кредобанк» від 12.04.2021 №38508/2021 на суму 1 173 759,59 грн. є безпідставним та такими що не підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судовому засідані просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, третьої особи, дослідивши позовну заяву, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 СК України,особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з ч. 7 ст. 57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

У відповідності до п. 23 постанови Пленума Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Пунктом 24 вказаної постанови передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Тлумачення частини першої статті 71 СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України).

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено: «відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками та припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Судом встановлено, що 22 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 27 грудня 2022 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області по справі № 504/3615/22, яке набрало законної сили 26 січня 2023 року.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ № 10015/0513 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», 19.02.2018 укладено Договір про споживчий кредит № 513/3 (під іпотеку). Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору кредит надається в загальному розмірі 2 900 000 (два мільйони дев`ятсот тисяч гривень 00 копійок) на строк 120 (сто двадцять) місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше «19» лютого 2028 року, якщо в інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п.2.3. Кредитного договору, кредит надається на такі цілі: поточний ремонт житлового будинку та благоустрій прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 2.4.1 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 19,99 (дев`ятнадцять цілих дев`яносто дев`ять сотих) процентів річних. Зазначена в цьому пункті договору процентна ставка є фіксованою.

У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 19 лютого 2018 року між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 513/5. Також у забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 19 лютого 2018 року між Банком та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 513-4, посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С. за реєстровим номером 160. Предметом іпотеки, відповідно до п.п.2.3.1.1., 2.3.1.2 Іпотечного договору є: земельна ділянка (кадастровий номер :02:011:0074), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0650 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташований на ній житловий будинок під літ. А, (загальна площа 294,9 кв. м., житловою площею 121,7 кв. м.) до складу входять: огородження під № 1-4, вимощення під літ. І, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п.2.4, 2.4.1.1., 2.4.1.2. Іпотечного договору право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується: для майна, зазначеного в пп. 2.3.1.1. цього Договору, Договором Дарування, укладеним між Іпотекодавцем та ОСОБА_6 «17» червня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., та зареєстрованим у реєстрі за номером 3184, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 23099285 від «17» червня 2014 року, виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., що підтверджує реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та згідно з яким:

-номер запису про право власності: 6035435, дата реєстрації права власності 17.06.2014;

-реєстраційний номер майна - 37.

Відповідно до пп.2.4.2., 2.4.2.1., 2.4.2.2. Іпотечного договору право власності Іпотекодавця на Предмет іпотеки підтверджується для майна зазначеного в п.п. 2.3.1.2. цього Договору: Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_5 , виданим «11» серпня 2014 року Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 25422576 від «11» серпня 2014 року, виданим Реєстраційною службою Овідіопольського районного управління юстиції в Одеській області, що підтверджує реєстрацію права власності на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та згідно з яким:

-номер запису про право власності: 6635071, дата реєстрації права власності 26.07.2014;

-реєстраційний номер майна 37.

У зв`язку із невиконанням Позичальником умов Кредитного договору утворилася заборгованість, яка станом на 18.12.2023, складає 2 660 038,26 (два мільйони шістсот шістдесят тисяч тридцять вісім гривень, 26 копійок), з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) 2 051 576,90 грн; - проценти за користування кредитом 608 350,86 грн; - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) за період з 02.02.2021 по 02.02.2022 42,08 грн; - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом за період з 02.02.2021 по 02.02.2022 68,42 грн. У зв`язку із чим, Банком подано до Овідіопольського районного суду Одеської області позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 січня 2024 року у зазначеній цивільній справі № 509/7688/23 відкрито провадження. Наразі справа розглядається в Овідіопольському районному суді Одеської області.

При укладанні Кредитного та Іпотечного договорів, ОСОБА_3 надав до Банку правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 17.06.2014 за реєстраційним № 3184: ОСОБА_6 (Дарувальник) передає безоплатно подарунок, а ОСОБА_3 (Обдаровуваний) приймає у власність земельну ділянку площею 0,0650 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :02:011:0074.

Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка).

Вказана земельна ділянка належить дарувальнику ОСОБА_6 на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯМ № 194757 складеного Відділом Держземагенства в Овідіопольськомурайоні Одеської області 26.12.2012 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 006786.

11.08.2014 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № НОМЕР_5 , а саме житловий будинок з господарчими спорудами будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294,9 кв. м., житловою площею 121,7 кв. м.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 25422576 від 11.08.2024 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 294.9 кв. м., житловою площею 121.7 кв. м., розташованого на земельній ділянці :02:011:0074, цільове призначення: обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка), площею: 0,065 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 37.

З наданого ОСОБА_3 до Овідіопольського районного суду Одеської області, разом з позовною заявою, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 04 липня 2014 року вбачається, шо житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 підлягає здачі в експлуатацію. Зальна площа вказаного будинку 294,9 кв. м., житлова площа 121,7 кв. м.

З моменту укладення договору дарування від 17.06.2014 та до моменту отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на житловий будинок 11.08.2014, пройшло небагато часу та за такий короткий проміжок часу неможливо побудувати житловий будинок та здати його в експлуатацію.

На момент укладення договору дарування, на цій земельній ділянці вже був побудований житловий будинок, який ОСОБА_3 , після отримання в подарунок земельної ділянки, здав в експлуатацію.

ОСОБА_3 , перед укладанням Кредитного договору, надано до Банку Довідку за вих. № 208 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.02.2018, з якої вбачається, що окрім ОСОБА_3 , у вказаному житловому будинку, інші члени його сім`ї не зареєстровані.

У зазначеному житловому будинку ОСОБА_3 зареєстрований з 19.11.2014.

ОСОБА_3 надано до Банку Довідку за вих. № 209 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.02.2018, з якої вбачається, що ОСОБА_4 та її донька ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Вбачається, що житловий будинок, який розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 та зазначена земельна ділянка належать ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору дарування та свідоцтва про право власності.

Оскільки договір дарування земельної ділянки укладений 17.06.2014, а вже 11.08.2014 ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований на вказаній земельній ділянці, то на момент укладання договору дарування, будинок вже був побудований, однак не зданий в експлуатацію, і лише після отримання вказаної земельної ділянки в подарунок, ОСОБА_3 отримав технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житловий будинок. А, отже, вказаний житловий будинок не є спільною сумісною власністю.

Кредитний договір не був укладений в інтересах сім`ї, а кошти отримувалися для ремонту житлового будинку та благоустрою прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 на праві особистої приватної власності.

Автомобіль придбано на ім`я позивача, не знайшла підтвердження інформація про те що автомобіль марки BMW модель 5201 №шасі НОМЕР_1 року випуску д.н. НОМЕР_2 знаходиться у повному володінні та користуванні відповідачки, з тих причин, що позивач не провів відповідну реєстрацію автомобіля за місцем знаходження автомобіля після 6 місяців перебування авто в країні (Греція) не сплатив відповідні збори, тому вказаним автомобілем ніхто не користується з 2022 року та він перебуває на відповідному штрафмайданчику.

24 жовтня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області прийняв рішення по справі №509/1435/23. Вказаним рішенням позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 1173759,59 грн. та стягнуто в рівних частках на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» () судовий збір в сумі 17606,39 грн.

Наразі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже несуть солідарну відповідальність за кредитними договорами в Акціонерному товаристві «Кредобанк» та Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», тому позовні вимоги є безпідставним та такими що не підлягають задоволенню.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_3 не довів наявність підстав для визнання спірного майна житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 об`єктом його особистої приватної власності, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, на чиє ім`я воно зареєстроване. У матеріалах справи наявні докази, що житловий будинок було збудовано та введено в експлуатацію в період шлюбу між сторонами, тобто під час дії режиму спільної сумісної власності.

Згідно з частиною 3 статті 61 СК України, якщо один із подружжя під час шлюбу уклав договір, який стосується спільного майна або набуття майна, то вважається, що такий договір укладено в інтересах сім`ї. Факт того, що будинок зведено під час шлюбу, підтверджується технічною документацією, датою реєстрації права власності, а також даними реєстрації місця проживання сторін.

Позивач посилався на те, що джерелом коштів на будівництво були особисті заощадження, а також дарунки від родичів. Водночас у судовому засіданні не надано достатніх та належних доказів виключного особистого фінансування будівництва житлового будинку. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, згідно з практикою Верховного Суду, майно, набуте в період шлюбу, навіть за кошти одного з подружжя, за відсутності доказів, що ці кошти мали виключно особисте походження (як-от спадщина чи дарунок на ім`я одного з подружжя), вважається спільною сумісною власністю.

Щодо вимог позивача про визнання автомобіля марки BMW модель 520i, номер шасі (VIN) НОМЕР_10 , об`єктом особистої приватної власності:

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, об`єкт, придбаний за кошти одного з подружжя під час шлюбу, вважається спільним майном, якщо не буде доведено, що кошти мали особисте походження.

Як встановлено в судовому засіданні, зазначений транспортний засіб був придбаний у період шлюбу між позивачем і відповідачкою, а саме у 2020 році, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та документами щодо його придбання. Транспортний засіб знаходиться в заставі АТ «Кредобанк».

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2ст.141 ЦПК України,судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12,13,76-82,89,141,158,258,259,265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - АТ "Державний ощадний банк" в особі філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", про визнання майна особистою приватною власністю та визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко