ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/2423/24 Номер провадження 22-ц/814/1054/25Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі: Філоненко О.В.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Шерстюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 листопада 2024 рокуухвалене у складі головуючого судді Морозова В.Ю,., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, було вчинено виконавчий напис серії НМХ № 613993 від 08.12.2017 року, який був зареєстрований в реєстрі за № 23904, щодо стягнення з ОСОБА_1 , 1954 року народження, на користь АТ КБ «ПриватБанк», , заборгованості в розмірі - 157 172,02,00 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч сто сімдесят дві грн. 02 коп.), у т.ч. 33 750,00 грн. - тіло кредиту, 60 .919,40 грн. - за несплаченими відсотками, 11 173,45 грн. - за комісією банку, 51 329,17 грн. - заборгованість по пені та 1800,00 грн. - за виконавчий напис.

26.02.2018 року, ОСОБА_1 , 1954 року народження, отримала Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55877557 та дізналась, що за заявою АТ КБ «ПриватБанк»» № 49 від 12.02.2018 року до Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби, на квартиру позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено арешт.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , 1954 року народження, не згодна із сумою нарахованих відсотків та інших платежів банку остання звернулася до суду із відповідною позовною заявою.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича серії НМХ № 613993 від 08.12.2017 року який був вчинений стосовно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України з безконтактним носієм № НОМЕР_1 , орган, що видав 5313, дата видачі: 03.04.2024 року РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 щодо стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк», , заборгованості в розмірі 157 172,02 грн. з яких 33750,00 грн. тіло кредиту, 60919,40 грн. за несплаченими відсотками, 11 173,45 грн. за комісією банку, 51 329,17 грн. заборгованість по пені та 1800 грн. за виконавчий напис.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано виконавчий напис вчинений, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 23904 від 08.12.2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», , заборгованості в розмірі - 157172 грн. 02 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк»» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при винесені виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за № 23904 від 08.12.2017 року не було встановлено факт безспірності заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПриватБанк», тобто чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Також суд першої інстанції зазначив, що у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційних скарг

Не погодившись із таким вирішенням спору, представник АТ КБ «ПриватБанк» Демарчук Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 року у справі № 910/12265/20.

Зазначає, що якщо порушення Порядку нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказує, що позивач не надав суду доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, платіжних документів на підтвердження повного або часткового виконання боргових зобов`язань, а також пропустив строк позовної давності.

Позиція інших учасників справи

20 січня 2025 року на адресу Полтавського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 листопада 2024 рокубез змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши позивача ОСОБА_1 , її представника адвоката Шерстюк А.О., перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 08.12.2017 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23904 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»», за Кредитним договором № б/н від 03.03.2011.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.03.2011 року по 11.09.2017 включно сума заборгованості складає 157 172 грн. 02 коп.

Заступником начальника Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавської області Снісар Ю.О. 26.02.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 55877557 з примусового виконання виконавчого напису №НМХ 613993 від 08.12.2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що з наданих документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник ОСОБА_1 мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, не встановлено факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. У нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно не надання АТ КБ «ПриватБанк» доказів отримання від нього первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту на ім`я ОСОБА_1 та здійснення нею його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), що, у свою чергу, свідчить і про відсутність підстав вважати, що при винесені виконавчого напису нотаріусом було встановлено безпірний характер вказаної заборгованості.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою №662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Отже, вчиняючи 08.12.2017 року виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 23904, приватний нотаріус Швець Р.О., неправомірно керувався п.2 Переліку документів у редакції постанови №662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №23904 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 2.3. п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення.

Тому повідомлення боржника необхідно вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Матеріали справи не містять доказів отримання письмової вимоги ОСОБА_1 . При цьому відповідачем не надано належних доказів на підтвердження направлення зазначеної вимоги.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 була позбавлена можливості повідомити нотаріусу про свою згоду або непогодження із сумою заборгованості, надати свої заперечення щодо заборгованості або оспорити вимоги.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що АТ КБ «Приватбанк» не надало приватному нотаріусу необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Встановлено, що приватним нотаріусом в порушення вказаної норми, було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за період з 03.03.2011 року по 11.09.2017 року. Тобто поза межами річного строку спеціальної позовної давності.

Отже,суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Стосовно заявленого клопотання відповідача про застосування позовної давності колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається в статті 261 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Саме позивач повинен довести поважність характеру тієї чи іншої причини, а не інші учасники, адже це в його інтересах, щоб суд визнав поважними причини пропуску позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що питання поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18), від 21 серпня 2019 року, у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19).

При вирішенні питання про поважність причин пропуску позовної давності колегія суддів погоджується з доводами позивача, що позовну давність пропущено з поважних причин внаслідок перебування позивача за межами України, що підтверджується довідкою № EL/PW/1 від 22.03.2022 року та № 61330-522/1-1913 від 23.03.2022 року, що призвело до пропуску строку звернення до суду із цим позовом. Також з матеріалів справи не вбачається, та не доведено відповідачем факт отримання позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження саме 26.02.2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не повно встановлено обставини, які мають значення для справи, є необґрунтовані та безпідставні.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль