Справа № 454/2006/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,

за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП "Західний Буг" про розірвання договору,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом та розірвати договір оренди землі від 03.07.2017р. кадастровий номер :05:000:0015 укладений між ПП "Західний Буг" та ОСОБА_2 .

Свої вимоги обгрунтовує наступним.

Позивачу на праві приватної власності належить вищевказана земельна ділянка, що розташована на території колишньої Стенятинської сільської ради Львівської області. Вказану земельну ділянку він успадкував після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя батько уклав договір оренди від 03.07.2017р. із ПП "Західний Буг" строком на 10 років однак як встановлено із комісійного обстеження дана земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням. Позивач звертався до відповідача за відповідними роз`ясненнями та проханням розірвати договір оренди, однак отримав відмову, тому посилаючись на норми ЦК України та ЗК України позивач просить такий розірвати в судовому порядку.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у позові оскільки у позивача не виникло права на розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.07.2017р. оскільки підприємство виконує умови договору: виплачує орендну плату та використовує її за цільовим призначенням. Зазначає, що договір оренди землі був укладений 03.07.2017р. між ПП "Західний Буг" та ОСОБА_2 терміном на 10 років з моменту державної реєстрації, яка була проведена 18.09.2017р. за номером №22456632 та зі змісту договору встановлено, що розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Відповідач не погоджується із твердженням про те, що вказана земельна ділянка не використовується її за цільовим призначенням оскільки в Акті від 09.02.2023р., на який посилається позивач, не вказано в складі яких представників було складено такий акт, не залучено представника ПП "Західний Буг" який на законних підставах володів земельною ділянкою, не залучено представників лісового господарства які б могли визначити чим залісена земельна ділянка, площа ділянки вказана орієнтовно без жодного обміру, що ставить під сумнів правомірну роботу ПП «Рокос».

В судове засідання позивач не прибув, його представник адвокат Романів С.І. надав суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, попередньо подавав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю в іншому судді, проте доказів такого не надавав, також просив відкласти розгляд справи у зв`язку із бажанням укласти мирову угоду.

Однак враховуючи позицію сторін, викладену в позовній заяві та відзиві, суд вважає за можливим провести розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З дослідженого Витягу з Державного реєстру речових прав №362680528 встановлено, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0015 площею 2,1837га із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копій свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Хома В.О., встановлено, що ОСОБА_1 успадкував земельні ділянки, що розташовані на території Стенятинської сільської ради Червоноградського району Львівської області після смерті батька ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 отримав Державний акт на право власності на землю згідно розпорядження голови Сокальської райдержадміністрації від 27.01.2003р. №29 площею 2,2854га що розташована на території Стенятинської сільської ради із цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, копія якого долучена до матеріалів справи.

Із копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :05:000:0015 площею 2,1837га розташована на території Стенятинської сільської ради Львівської області із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 та передана в оренду ПП «Західний Буг» строком на 10 років.

Також до матеріалів справи долучено копію Договору оренди землі від 03.07.2007р. укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Західний Буг» відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування вищезазначену земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею2,1812га у тому числі 2,1812га рілля, що в умовних кадастрових гектарах становить 1,15га

Пунктом 15 вказаного договору оренди визначено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно із частиною першою статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Частиною другою статті 4 Земельного кодексу України визначено, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідності до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України).

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно договору оренди.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. «ґ» ч.1 ст. 141 ЗК України).

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 порушує питання щодо наявності підстав для розірвання договорів оренди землі з підстав її використання орендарем не за цільовим призначенням.

Цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення; (стаття 1 Закону України «Про землеустрій).

Вид цільового призначення земельної ділянки - визначений відповідно до встановлених законом вимог конкретний напрям використання земельної ділянки та її правовий режим в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.

Статтею 19 Земельного кодексу України визначено категорії земель за цільовим призначенням, до яких належать, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу.

У постанові по справі №715/214/17 від 25 березня 2020 року Верховним Судом надано визначення «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням», що передбачає здійснення на земельній ділянці із певним цільовим призначенням діяльності, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає активну дію - використання.

Таким чином, нецільове використання земельної ділянки - це використання земельної ділянки, яка на відповідній правовій підставі належить на праві власності, користування, тощо, фізичній чи юридичні особі всупереч виду її цільового призначення, визначеного у відповідній земельній документації та/або договорі оренди такої земельної ділянки.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками справи, земельна ділянка з кадастровим номером :05:000:0015 площею 2,1837га розташована на території Стенятинської сільської ради Львівської області передана відповідачу в оренду за договором від 03.07.2017р. строком на 10 років, віднесені до категорії земель сільськогосподарського призначення з видом цільового використання - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підтвердження факту нецільового використання вказаних земельних ділянок позивачем позивач посилається на Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства з боку відповідача при використанні ним спірної земельної ділянки.

Так 09.02.2023 року тимчасовою комісією у складі заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів, головного спеціаліста відділу земельних ресурсів та екології, старости сіл Стенятин, Роятин та депутатів, із залученням спеціалістів ПП «Рокос» було проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0015 площею 2,1837га та виявлено, що земельна ділянка орієнтовною площею 1,8га самозалісена (орієнтований діаметр стовбура дерев до 20см) і не використовується за цільовим призначенням.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року при розгляді справи №473/4413/17 зазначено, що при істотному порушенні умов договору оренди землі (а саме нецільовому використанню земельної ділянки), для дострокового його розірвання за рішенням суду достатньо встановлення самого факту такого істотного порушення, а подальше його усунення не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору у зв`язку із невиконанням його умов.

Відповідно до ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення умов договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона позбавляється значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином у матеріалах справи наявні докази, що земельна ділянка, які була надана відповідачу в оренду використовувалася останнім не за цільовим призначенням, оскільки її більша частина самозаліснена, чим істотно порушив умови укладеного договору оренди.

Представник відповідача не спростував наданих відповідачем доказів, його доводи з незгодою щодо Акту від 09.02.2023 року не заслуговують увагу оскільки протилежного не доведено, а лише надав підтвердження оплати орендної плати за 2017 2023 роки.

Тобто використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та неусунення допущених порушень може бути підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою.

За договором оренди землі (зобов`язанням з визначеним строком виконання (дії) обов`язку з цільового використання земельної ділянки) орендар зобов`язаний утриматися від певної дії (використовувати земельну ділянку не за цільовим призначенням), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням).

Обов`язок орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до умов договору оренди землі та вимог земельного законодавства повинен виконуватись ним безперервно, впродовж усього строку дії договору оренди землі.

З огляду на те, що між сторонами в цій справі існують договірні правовідносини, суд вважає обґрунтованими твердження, що позов про розірвання договору оренди земельної ділянки належить до зобов`язально-правових способів захисту.

У Постанові ВП ВС від 02.11.2022 у справі № 922/3166/20 зазначено, що у разі використання орендарем земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню орендодавець має право звернутися до суду з позовом, покликаним усунути нецільове використання земельної ділянки, зокрема і шляхом розірвання договору оренди землі, протягом строку дії договору оренди землі (та існування обумовленого таким договором обов`язку виконувати зобов`язання щодо цільового використання земельної ділянки).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 200 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задоволити.

Розірвати договір оренди землі від 03.07.2017 року укладений між ОСОБА_2 та ПП "Західний Буг" щодо земельної ділянки кадастровий номер :05:000:0015 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо рішення не було вручено в день його проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.06.2025 року

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: с.Свитазів Шептицького району Львівської області.

Відповідач: ПП "Західний Буг" місце знаходження: с.Павлів, вул.Юності, 39 Шептицького району Львівської області .

Головуючий: Л. Ю. Фарина