Справа № 446/1842/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/2673/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

20.09.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину набутого за час шлюбу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.1989 року. 26.03.2008 року ними за спільні кошти було придбано будинок за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який було оформлено на ОСОБА_4 . З часом відповідач почав наголошувати на тому, що житловий будинок за зазначеною вище адресою є його особистою власністю, а тому він може розпоряджатись таким на власний розсуд. При цьому ОСОБА_4 неодноразово вимогав, щоб вона покинула будинок. Враховуючи наведене та те, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, просила позов задоволити.

Оскаржуваним заочним рішенням позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину набутого за час шлюбу житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 19923899).

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - особи, яка не брала участі у справі.

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 , не залучивши її до участі в справі, оскільки вона на даний час є кредитором ОСОБА_4 за його зобов`язаннями за кредитним договором від 26 березня 2008 року №001-В/80, укладеним з Акціонерним банком «Факторіал-Банк» на придбання нерухомого майна на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги за кредитним договором №001-В/80 від 26 березня 2008 року та іпотеко держателем за договором іпотеки від 26 березня 2008 року та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 26 березня 2008 року. Позивачка ОСОБА_3 , як дружина позичальника, надавала письмову згоду на укладення договору кретиту та передачу в заставу зазначеного будинку. Їй було достеменно відомо, що спірний житловий будинок в цілому передано ОСОБА_4 в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеним її чоловіком за її письмової згоди, а також про наявність на розгляді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області справи №465/4265/18 про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 за цим кредитним договором (оскільки вона була третьою особою у цій справі та брала участь у розгляді такої через представника). Відтак, вважає, що звертаючись до суду з позом про поділ майна подружжя, ОСОБА_3 діяла очевидно недобросовісно та зловживала правами стосовно кредитора, намагаючись у такий спосіб не допустити звернення стягнення на майно боржника, перешкодити виконанню майбутнього рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором кредиту 26 березня 2008 року. Наведені обставини свідчать про те, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про права та законні інтереси ОСОБА_1 , як кредитора ОСОБА_4 та іпотекодержателя спірного житлового будинку, що був предметом спору у справі № 446/1842/18 про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договром, оскільки оскаржуване рішення де-факто і де-юре стало перешкодою для виконання рішення Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 04.10.2023 у справі №465/4265/18 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 заборгованості.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 проти скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України та абзацом 1 ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2 ст. 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 522/3541/15 (провадження № 61-31599св18) дійшов правового висновку про те, що згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №317/3272/16-ц зазначено, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 11.08.2021 року у справі №723/826/19, від 11.11.2019 року у справі №337/474/14-ц, від 22.10.2018 року у справі №654/1528/17 та від 03.04.2019 року у справі №726/831/15-ц.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 07.08 2024 року у справі № 501/3714/22, якщо «пов?язані» чи «афілійовані» особи, наприклад, родичі, колишні члени подружжя, ініціюють, справи у суді для унеможливлення чи ускладнення виконання судового рішення, формування пасиву (боргів), виключення певного майна з під звернення стягнення на час виконання судового рішення, на недопущення звернення стягнення на майно боржника, створення переваг у черговості розподілу стягнутих з боржника грошових сум, такі учасники діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора (стягувача). Тому в такому разі відбувається використання права на позов не для захисту прав та інтересів, і судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (стягувача).

Судом встановлено, що 26.03.2008 року між АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №001-В/80 на придбання нерухомого майна, згідно якого кредитор надав відповідачу кредит на суму 70 000,00 доларів США строком до 25.03.2026 року з відтермінуванням по сплаті кредиту на 12 місяців з платою за користування кредитними коштами в розмірі 12,5% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним договором кредиту 26 березня 2008 року між ОСОБА_4 та АТ «Факторіал-Банк» укладено іпотечний договір, згідно якого позичальником передано в іпотеку житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

12.06.2018 року між ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_6 укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого банком відступлено ОСОБА_6 право вимоги за кредитним договором № 001-В/80 від 26 березня 2008 року та договором іпотеки від 26 березня 2008 року, позичальником/іпотекодавцем згідно яких є ОСОБА_4 .

У зв`язку з невиконання умов договору, 18.07.2018 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором кредиту №001-В/80 від 26.03.2008 року в розмірі 1 601 039,10 грн.

21.09.2018 року ОСОБА_3 , після пред`явлення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя.

Ухвалою Кам?янко-Бузького районного суду Львівської області від 21.03.2023 року до участі у справі про стягнення боргу, як правонаступника позивача ОСОБА_6 , залучено ОСОБА_1 (справа Кам`янка-Бузького районного суду № 465/4265/18).

Рішенням Кам?янко-Бузького районного суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі № 465/4265/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором кредиту №001-B/80 від 26.03.2008 у розмірі 1 601 039,10 (один мільйон шістсот одну тисячу тридцять дев?ять гривень десять копійок) грн, яка складається з 136 582,38 (сто тридцять шість тисяч п?ятсот вісімдесят дві гривні тридцять вісім копійок) грн простроченої заборгованості за кредитом; 1 303 138,18 (один мільйон триста три тисячі сімсот тридцять вісім гривень вісімнадцять копійок) грн строкової заборгованості за кредитом; 150 360,08 (сто п?ятдесят тисяч триста шістдесят гривень вісім копійок) грн простроченої заборгованості за відсотками; 10 358,46 (десять тисяч триста п?ятдесят вісім гривень сорок шість копійок) грн строкової заборгованості за відсотками.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що спірний будинок придбаний під час перебування сторін у шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, частка позивачки у якому становить частину.

З таким висновком районного суду колегія суддів не може повністю погодитися, виходячи з наступного.

Оскаржуючи рішення про поділ майна подружжя, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилався на штучне створення ОСОБА_3 спору з ОСОБА_4 з метою уникнення від виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі №465/4265/18, згідно якого в користь ОСОБА_1 стягнуто борг за укладеним між ОСОБА_4 та АБ Факторіал-Банк» договором.

Так, 12.03.2024 року на виконання зазначеного рішення суду Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області видано виконачий лист № 465/4265/18, який ОСОБА_1 було пред`явлено до виконання.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 18.03.2024 року відкрито виконавче провадження №74484391 з примусового виконання виконавчого листа № 465/4265/18 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 заборгованості

Як убачається з листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 22.08.2024 року, в ході здійснення виконавчого провадження №74484391 ним було з?ясовано, що станом на 2024 рік згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотечне нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_3 згідно заочного рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.04.2019 року. Відтак, на даний час з метою примусового виконання рішення Кам?янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.10.2023 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за договором кредиту №001-B/80 від 26.03.2008 року у розмірі 1 601 039, 10 грн в межах виконавчого провадження № 74484391 не видається за можливе звернути стягнення в цілому на іпотечне нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_3 не є боржником згідно виконавчого документу.

Таким чином, у справі, що переглядається, можна прийти до очевидного висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як учасники цивільних відносин «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій щодо поділу майна подружжя використовувався учасниками для ухилення від повернення боргу ОСОБА_1 за рішенням Кам?янко-Бузького районного суду Львівської області від 04.10.2023 року у справі №465/4265/18.

Колегія суддів дійшла до такого висновку, також враховуючи і те, що з позовом про поділ майна подружжя ОСОБА_3 звернулася 20.09.2018 року після звернення ОСОБА_6 (18.07.2018 року) до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту, забов`язання за яким забезпечено спірним майном

За таких обставин, оцінивши дії позивачки, якій було достовірно відомо про перебування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в іпотеці та наявність у ОСОБА_4 боргу за кредитним догором, виконання якого забезпечено зазначеним іпотечним майном, вживання ним дій, спрямованих на невиконання рішення суду про повернення боргу ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що дії позивачки та відповідача ОСОБА_4 , були спрямовані на порушення прав та законних інтересів стягувача ОСОБА_9 та ухилення ОСОБА_4 від повернення боргу за рішенням суду.

Наведене свідчить про наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 13 ЦК України, а саме наявність неправомірної мети та недобросовісної поведінки, що позбавляють сторону права посилатися на такі обставини як на підставу та умови надання їм захисту судом.

Крім того, при вирішенні спору про поділ майна подружжя, відповідач ОСОБА_4 не повідомив суд, що можливе рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3 може вплинути на права та інтереси ОСОБА_1 як іпотекодержателя спірного майна, та як наслідок, така не була залучена судом до участі у справі, хоча ухвалене у справі рішення безпосередньо вплинуло на її права та інтереси.

З наведених мотивів, рішення суду слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволити.

Заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 червня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра