Провадження № 2-з/761/221/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л. розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред`явлення позову, -

ВСТАВНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до пред`явлення позову, посилаючись на те, що заявник має намір звернутись до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя. Так, заявнику відомо про те, що за час проживання в шлюбі колишнім чоловіком ОСОБА_2 були відкриті депозитні та інші рахунки в АТ КБ «Приватбанк». В майбутньому позові для правильного формулювання предмету позову-необхідні дані щодо сум грошових коштів, які перебували (перебувають) на рахунках у колишнього чоловіка в даній установі банку. Представник заявника - адвокат Гонтар В.М зазначає, що звернувшись з адвокатським запитом до АТ КБ «Приватбанк» в якому просив відомості щодо рахунків (в тому числі депозитних), які були відкриті на ім`я ОСОБА_2 в період з 01.01.2021 по 09.10.2024 та інформацію про рух коштів по кожному з цих рахунків. Однак, у відповідь на адвокатський запит банк повідомив про неможливість надання інформації, яка становить банківську таємницю. Представником заявника вказано, що необхідність забезпечення цих доказів обґрунтовується тим, що вони нададуть можливість встановити суму спільних грошових коштів подружжя, які перебували на рахунках колишнього чоловіка за час перебування в шлюбі. За таких обставин, тому представник заявника просить суд забезпечити докази майбутнього позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом витребування від АТ КБ «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1-Д, ) інформації щодо рахунків (в тому числі депозитних), які були відкриті на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2021 року і по 09.10.2024 року та інформацію про рух коштів по кожному з цих рахунків.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 ЦПК України, суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому ст. ст. 116-118 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

У відповідності до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 114 КАС України викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від: 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18; 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19; 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19, а щодо застосування положень статті 116 ЦПК України в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 367/6751/18-ц (провадження № 61-23322св19).

Проте, заявником не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві докази можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за відсутності в розумінні ст. 116 ЦПК України, обов`язкової умови для забезпечення доказів, підстави для задоволення заяви відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 116, 117, 118 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів до пред`явлення позову залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: