єдиний унікальний номер справи 546/1314/24
номер провадження 2/546/152/25
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2025 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Лівер І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лещенко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Решетилівка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача Прохоренко В.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 170, 93 грн, а також 3028, 00 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 07.01.2025 відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

21.04.2025 від відповідача через канцелярію суду подано заяву, до якої було долучено копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 20056 від 18.04.2025 та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 6527 від 09.04.2025. Крім того, просила справу розглянути без її участі.

05.06.2025 до початку розгляду справи по суті до суду через «Електронний суд» надійшла заява представника АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» - Малої В.В., в якій вказано, що станом на 05.06.2025 ОСОБА_1 здійснила погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим відсутній предмет спору, у зв`язку з чим позивач просить закрити провадження у справі згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Крім того, в своїй заяві представник позивача просить суду відповідно до ч. 3 ст. 143 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000,00 грн. Крім того, просила справу розглянути без її участі.

Оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що провадження підлягає закриттю.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

Як вбачається із поданої представником позивача заяви, спір вирішений після відкриття провадження у справі.

Тому суд вбачає підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У своїй заяві представниця позивача, посилається на ч. 3 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Свою вимогу обґрунтувала тим, що при подачі позовної заяви до суду, 18.12.2024 позивачем АТ «КБ «ГЛОБУС»» було сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 2, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 1). Крім того, в поданій заяві представник позивача також просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до позову додано копію договору № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 року (а.с.30), копію акта № 41672279 від 18.12.2024 прийому-передачі послуг за Договором № 010224 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2024 (а.с. 33) та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 10025 від 18.12.2024 (а.с.34).

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом першим частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Верховний Суд неодноразово надав правову оцінку випадкам стягнення судових витрат у разі закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Так, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат».

Що також підтверджується постановами Великої палати Верховного суду у справі № 13/51-04 від 26.06.2019 та у справі № 910/22858/17 від 07.09.2022.

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Як вбачається, позивач посилається на відсутність предмету спору, а не на відмову від позову (в цьому разі судовий збір не повертається).

Частина 3 статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Після відкриття провадження у справі позивач просив закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачка повністю сплатила борг. Фактичний зміст такої заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, разом з тим правовою підставою закриття провадження у справі позивач вказав відсутність предмета спору.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Закриваючи провадження у справі, суд керувався пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини 1 статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме: судового збору та втрат на правову допомогу.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним відмовит в задоволенні заяви в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 судових витрат на користь позивача.

Водночас, суд зазначає, що позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення сплаченої суми судового збору, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 255, 256, 260, 261 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представниці позивача Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» - Малої Віри Володимирівни про закриття провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - закрити, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У задоволенні вимог Акціонерного товариства «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, а саме: судового збору в розмірі 3028, 00 грн. та втрат на правову допомогу у розмірі 6000, 00 грн. відмовити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складений 12.06.2025.

Суддя І.В. Лівер