Справа № 758/8715/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про забезпечення позову

13 червня 2025 року суддя Подільського районного суду м.Києва Войтенко Т. В. , розглянувши заяву Буц Олександра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дьомкіна Ганна Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Леся Василівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дьомкіна Ганна Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Леся Василівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів.

Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що починаючи з 1996р. власниками квартири АДРЕСА_1 були ОСОБА_4 , який належало 4/6 частин квартири, ОСОБА_2 , якому належало 1/6 частина квартири та ОСОБА_3 (1/6 частина квартири).

В серпні 2020р. ОСОБА_2 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із заявою про визнання його матері ОСОБА_4 недієздатною. В межах цивільної справи було проведено судову психіатричну експертизу, за результатами якої встановлено ознаки стійкого хронічного психічного розладу у ОСОБА_4 . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 2 листопада 2022р. ОСОБА_4 було визнано недієздатною. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16 листопада 2023р. ОСОБА_2 було призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_4 .

Як зазначає позивач, незважаючи на те, що ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій, нею було посвідчено правочини, які оспорюються ОСОБА_2 в межах даної цивільної справи, а саме договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 від 6 травня 2020р.; договір дарування 1/6 частини квартири на користь ОСОБА_3 від 19 березня 2021р.; заповіт від 16 травня 2019р. ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Разом із позовною заявою, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову представник позивача зазначає, що за заповітом, який оспорюється, на користь ОСОБА_3 може перейти 1/3 частина будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . За договорами дарування, які оспорюється в межах даної справи, у власність ОСОБА_3 вже перейшли 1/2 та 1/6 частини спірної квартири АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 вже пред`являла позов до ОСОБА_2 та членів його сім`ї про визнання їх такими, що втратили право користування спірною квартирою, а також вказуючи на недобросовісність ОСОБА_3 , якій було достеменно відомо про психічні розлади у її матері, та на велику вірогідність спроб відчужити спірне майно, ОСОБА_2 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/3 частину будинку в АДРЕСА_2 , та на 1/2 та 1/6 частину квартири, а також заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Палагуті Ларисі Олександрівні вчиняти нотаріальні дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 за заповітом, складеним ОСОБА_4 від 16 травня 2019р.

На підставі ст.153 ч.1 ЦПК України заява розглянута без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується дана заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає за необхідне частково задовольнити заяву, зважаючи на таке.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 завернувся до суду з позовом про оспорення правочинів, які вчинені його покійною матір`ю, ймовірно в стані, коли остання не розуміла значення своїх дій, в результаті яких відповідачка стала власницею 1/2 та 1/6 частини спірної квартири АДРЕСА_1 за договорами дарування та може стати власницею 1/3 частини будинку за оспорюваним заповітом.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, адже такий захід унеможливить наступну перереєстрацію майна на інших осіб.

Отже, у випадку відчуження майна відповідачем затягнеться судовий процес та унеможливить у майбутньому виконання судового рішення у цій справі, що унеможливлює ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно до ст.ст.149, 150 ч.1 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має на звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду

у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження

№ 14-729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375146148 від 19.04.2024 вбачається, що ОСОБА_3 є власницею 1/2 та 1/6 частини спірної квартири АДРЕСА_1 .

Підставою для задоволення заяви про забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій осіб, які за час розгляду справи можуть продати чи знецінити майно тощо.

Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.150 ч.3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом враховано, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, свідчать про те, що між сторонами дійсно виник спір та може виникнути реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про визнання правочинів недійсними, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у майбутнього відповідача спірного майна на праві власності. Арешт майна, який накладається судом для забезпечення позову, має на меті забезпечити можливість подальшої перереєстрації права власності на це майно, у разі задоволення позову.

Конкретний захід забезпечення позову є співмірним позовній вимозі, адже при його застосуванні забезпечується збалансованість інтересів сторін. Захід забезпечення позову має тимчасовий характер і його вжиття не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_2 про арешт часток спірної квартири.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для заборони нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, адже такий захід не є необхідним в силу вимог закону. У випадку виникнення спору щодо спадщини, нотаріус відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не може видавати свідоцтво про право на спадщину, поки спір не буде вирішено в судовому порядку. Нотаріус не може видавати свідоцтво, якщо є суттєві розбіжності між спадкоємцями щодо складу спадкового майна, порядку його поділу або законності права на спадщину у когось із сторін.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 149-153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву Буц Олександра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат, до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дьомкіна Ганна Сергіївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Леся Василівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палагута Лариса Олександрівна про визнання заповіту та договорів дарування недійсними, застосування наслідків недійсності правочинів - задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 та 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В решті вимог заяви - відмовити.

Для цілей виконання ухвали вважати стягувачем - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ); Боржником - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяТ. В. Войтенко