Провадження №4-с/523/35/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд

в складі: головуючого судді - Аліної С.С.,

при секретарі - Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Серебрякової Ганни Володимирівни та на дії начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко Валентина Вікторовича, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , не законними, протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Серебрякової Ганни Володимирівни та на дії начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко Валентина Вікторовича, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , в якій просить:

-визнати бездіяльність Державного виконавця Серебрякової Ганни Володимирівни Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеський області, щодо відсутності на виконавчих діях 04.08.2024 року в рамках ВП № НОМЕР_1 противоправними, не законними.

-визнати бездіяльність начальника відділку Войтенко Валентина Вікторовича Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеський області, щодо відсутності контролю в рамках ВП № НОМЕР_1, щодо відсутності на виконавчих діях 04.08.2024 року державного виконавця Серебрякової Ганни Володимирівної противоправними.

Скаргу обґрунтувано тим, що Суворовський районний суд м. Одеси, у цивільній справі № 752/7784/19, видав виконавчий лист для примусового виконання, судового рішення яке набуло законної сили 26.06.2023 року на підставі постанови Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського Апеляційного суду визначено спосіб участі ОСОБА_1 у особистому вихованні онуки ОСОБА_3 , шляхом особистих зустрічей ( побачень) кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/ знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною десятирічного віку.

Встановити порядок виконання рішення суду шляхом зобов`язання ОСОБА_2 забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 , кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/ знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля у присутності матері ОСОБА_2 до досягнення дитиною десятирічного віку.

07.02.2024 року виконавцем Серебряковою Ганною Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

22.04.2024 року винесено постанову про штраф на боржника ОСОБА_2 в рамках ВП № НОМЕР_1 у розмірі 1700,00 грн.

06.05.2024 року винесено другу постанову про штраф на боржника ОСОБА_2 в рамках ВП № НОМЕР_1 у розмірі 3400,00 грн.

29.07.2024 року, виконавцем Серебряковою Ганною Володимирівною винесено Повідомлення №128796 про визначення місця побачення за адресою АДРЕСА_1 (місце реєстрації дитини і матері) 04.08.2024 року стягувач разом з представником за довіреністю ОСОБА_4 приїхала за вказаною адресою, на 12.00 однак нікого на виконавчих діях 04.08.2024 року не було присутніх. Крім цього було зроблено звернення на гарячу лінію Кабінету міністрів, щодо відсутності виконавця Серебрякової Ганни Володимирівни на виконавчих діях 04.08.2024 року.

Скаржник ОСОБА_1 вказує, що Державний виконавець Серебрякова Ганна Володимирівна не вийшла на виконавчі дії, чим завдала стягувачу значних душевних страждань і матеріальних збитків своїм ігноруванням ст.18 закону України "Про виконавче провадження" Відповідно до ст. 18 закону України "Про виконавче провадження"

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Не вихід ( відсутність) виконавця 04.08.2024 року Серебрякової Г.В., порушило права стягувача, зафіксувати факт не виконання рішення суду ОСОБА_2 в черговий раз, саме через це, такі дії оскаржуються до суду.

Також скаржник зазначає, що Начальник відділу Войтенко В.В., якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, не виконав свої контролюючі функції, тому має понести персональну відповідальність в частині не забезпечення присутності або не здійснення контролю щодо виконавця Серебрякової Г.В. на виконавчих діях 04.08.2024 року та визнання його дій, як бездіяльність щодо контролю за виконавчим провадженням ВП НОМЕР_2.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2024 року на 12 годин 30 хвилин.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, про причини не явки суд не повідомила. Звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник ОСОБА_2 - адвокат Каращенко Ю.В. не визнала вимоги які викладені у скарзі ОСОБА_1 , просила суд відмовити в задоволенні скарги.

У судове засідання Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Серебрякова Г.В., та начальник Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко В.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд проводить розгляд справи без участі державного виконавця та боржника, які про час та місце призначених судових засідань повідомлявся належним чином. Учасники процесу у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, їх неявка відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Частинами 1 та 2 статті 450 ЦПК України, передбачено, що скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Їх неявка, у разі належного повідомлення про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши представника ОСОБА_2 - адвоката Каращенко Ю.В., суд вважає, що скарга є частково обґрунтованою, є частково доказаною, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що головним Державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Ганною Володимирівною, розглянуто заяву стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 752/7784/19 виданого 22.01.2024 року Суворовським районним судом м.Одеси та постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.02.2024 року.

Боржника - ОСОБА_2 зобов`язано забезпечувати побачення ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожної першої неділі місяця з 12:00 години до 18:00 години поблизу місця проживання/знаходження матері, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та/або за місцем проживання/знаходження дитини, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в рекреаційних зонах та зонах дитячого дозвілля до досягнення дитиною десятирічного віку ( арк.сп.7-8).

22.04.2024 головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. постановлено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 гривень на боржника ОСОБА_2 , за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду ( арк.сп.9-10).

Відповідно до Постанови про накладення штрафу від 22.04.2024 року, яка постановлена виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. вбачається, що при здійснені перевірки виконання рішення суду боржницею - ОСОБА_2 щодо забезпечення побачення у час та місці побачення, визначених рішенням, а саме: 07.04.2024 року (перша неділя квітня місяця) о 12:00 год. у АДРЕСА_1 боржниця - ОСОБА_2 була відсутня за місцем проживання/знаходження, а саме: АДРЕСА_1 та не забезпечила явку дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для особистої зустрічі з ОСОБА_1 . Державним виконавцем відповідно до вимог статті 641 даний факт зафіксований актом державного виконавця 07.04.2024 року у присутності представника стягувана - ОСОБА_4 та законного представника боржниці - адвоката Голосова Юрія Валерійовича. Боржниця - ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце побачення, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, а саме: повідомленням державного виконавця від 26.03.2024 року вих. №67909, яке було спрямовано на електронну скриньку боржниці - ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_3 та законному представникові боржниці - адвокату Каращенко Юліії Валеріївні на електронну скриньку: ІНФОРМАЦІЯ_4 . У період з 26.03.2024 року включно по 07.04.2024 року від боржниці, ОСОБА_2 та її законного представника не надходили звернення , клопотання, заяви щодо виникнення у боржниці поважних причин, які унеможливлюють забезпечення особистої зустрічі дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_5 07.04.2024 року ( перша неділя квітня місяця) в 12:00 годин у АДРЕСА_1 .

29.07.2024 року Головним Державним виконавцем Серебряковою Г. було постановлено повідомлення в порядку ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» та направлено сторонам по справі.

06.05.2024 року головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Серебряковою Г.В. постановлено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 гривень на боржника ОСОБА_2 , за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду ( арк.сп.14-15).

Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вжиті не всі передбачені законом заходи для виконання судового рішення, а саме державний виконавець не був присутнім при виконанні судового рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" № 15729/07 від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст. 10 названого Закону, а саме: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Окрім наведеного, відповідно до частин 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. В свою чергу, ст. 18 Закону №606- XIV встановлювала, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення (частина 5 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження ») Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично проводити перевірки з метою належного виконання рішення суду. Такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, доказів дотримання та виконання даного пункту (вимоги законодавства) суду не надано.

Наведена правова позиція законодавця підтверджена судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду від 23 серпня 2018 року у справі №911/167/17.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження, в тому числі Позивача (скаржника) .

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувана та боржника.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч.3. ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові відомості про начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко В.В. взагалі.

Відповідно до ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що скаржниця ОСОБА_1 не надала суду письмових доказів в обгрунтування заявлених вимог в частині: - про визнання бездіяльності начальника відділу Войтенко В.В. Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеський області, щодо відсутності контролю в рамках ВП № НОМЕР_1, щодо відсутності на виконавчих діях 04.08.2024 року державного виконавця Серебрякової Г.В. противоправними.

Також, суд вважає, що скаржниця ОСОБА_1 не довела суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене заявлені вимоги в частині: - про визнання бездіяльності начальника відділу Войтенко В.В. Суворовського відділу Державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеський області, щодо відсутності контролю в рамках ВП № НОМЕР_1, щодо відсутності на виконавчих діях 04.08.2024 року державного виконавця Серебрякової Г.В. противоправними - задоволенню не підлягають.

При таких обставинах заявлені вимоги у скарзі в цій частині, задоволенню не підлягають.

При таких обставинах, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Серебрякової Г.В. та на дії начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко В.В., за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , не законними, протиправними підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 260, 447-452 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Серебрякової Ганни Володимирівни та на дії начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси головного територіального управління юстиції в Одеській області Войтенко Валентина Вікторовича, за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , не законними, протиправними - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Державного виконавця Серебрякової Ганни Володимирівни Суворовського відділку державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеський області, щодо відсутності на виконавчих діях 04.08.2024 в рамках ВП № НОМЕР_1 - не законною.

В іншій частині заявлених вимог у скарзі - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений та підписаний 06.06.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.