КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2025 року

справа № 754/2836/24

провадження № 22-ц/824/3926/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 та ОСОБА_3

відповідачі: Деснянська районна в місті Києві державної адміністрації, Київська міська рада, Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_4

треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року, постановлене під головуванням судді Саламонової О.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Любаренка І.О., позивач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_1 звернулися з позовом до Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_4 з вимогами щодо визнання за нею та її донькою ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги позову обґрунтовує тим, що 16 жовтня 1973 року ОСОБА_6 (дідусь) отримав ордер на поселення в житловому приміщенні, двокімнатна квартира, за адресою АДРЕСА_1 разом із членами своєї родини дружиною ОСОБА_7 (бабуся) та сином ОСОБА_8 (батько). ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (дідусь). ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_8 народився син ОСОБА_3 (позивач, онук). ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 (бабуся). 20 серпня 2011 року ОСОБА_3 (син) одружився із ОСОБА_1 (позивач по справі). ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 народилося донька ОСОБА_2 (онучка). ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 одружився з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_8 (батько).

У квартирі АДРЕСА_2 проживають: вдова ОСОБА_4 (дружина батька ОСОБА_8 ) проживає в одній із двох кімнат та ОСОБА_3 (син померлого батька ОСОБА_8 ) проживає в другій кімнаті разом із своєю дружиною ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_2 (онучка).

Факт проживання дитини в кв. АДРЕСА_2 підтверджується беззаперечними доказами, а саме обслуговуванням її за вказаною адресою у лікаря та довідками, про місце проживання дитини від закладів навчання. Тобто батьки дитини разом із малолітньою дитиною проживали із дідусем (члени сім`ї наймача) в кв. АДРЕСА_2 ще до його смерті позивач вказує, що разом із своєю родиною всі ці роки сплачували комунальні рахунки в повному обсязі, закупляли меблі за свої власні кошти, укомплектували побутовими речами, замінили вікна та зробили косметичний ремонт, провели кабельне телебачення та інтернет. Повністю несли на собі тягар утримання нерухомого майна.

Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що апелянт після одруження з ОСОБА_8 почала проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до наявної практики Верховного Суду в скаржника виникли усі права й обов`язки за договором найму житлового приміщення та саме вона має бути належним відповідачем по справі. Звертає увагу, що ОСОБА_4 в суді першої інстанції надавалися пояснення по справі, що ОСОБА_3 та його неповнолітня дитина ОСОБА_2 проживають з нею в спірній квартирі. Зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залелялись за її згодою та згодою її чоловіка. Факт постійного проживання в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтверджується доказами долученими до позовної заяви, включаючи квитанції про утримання квартири, сплату комунальних послуг, наявність в квартирі особистих речей позивачів, довідки про місце обслуговування позивачів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначає, що спірна квартира перебуває у власності територіальної громади міста Києва і належним відповідачем є Київська міська рада. Позивачі звернули до суду із даним позовом до ОСОБА_4 , як до відповідача, проте особа у спірній квартирі не зареєстрована, перешкод у користуванні спірною квартирою не чинить. Чинне законодавство України не відносить онуків та правнуків до членів сім`ї наймача, а позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 членом сім`ї ОСОБА_6 пред`явлений позов не містить. Вважає бездоказовими доводи позивача про те, що вона та її родина повністю взяли на себе відповідальність за утримання спірного житлового приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Київської міської ради зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази про згоду останнього квартиронаймача ОСОБА_7 на вселення онука до спірного житлового приміщення. Доказів того, що апелянт брав участь у витратах по утриманню квартири не надано, оскільки приєднанні до матеріалів справи квитанції датуються лише 2023 роком, також інформація щодо нарахування плати за комунальні послуги на апелянтів у даній квартирі - відсутні. Матеріали справи містять докази, що апелянт зареєстрований за адресою іншого житлового приміщення, а отже зберігає за собою право користування на квартиру за місцем реєстрації. Вважає, що вказані в апеляційній скарзі пояснення сусідів не можна вважати належним доказом, оскільки з доданих пояснень не можливо встановити чи дійсно опитані особи проживають за вказаними адресами, а також додані пояснення суперечать Порядку допитів свідків у цивільному процесі.

В судовому засіданні апелянти та їхній представник апеляційну скаргу підтримали, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачами докази, як окремо, так і в сукупності, жодним чином не свідчать про те, що позивачі вселилися в спірну квартиру як член сім`ї останньої зареєстрованої в ній особи ОСОБА_8 та за наявності на це його згоди, проживали разом із наймачем у зазначеному житловому приміщенні, несли витрати на утримання житла. Практично усі докази датовані 2023 роком, тобто вже після смерті ОСОБА_8 . Посилання ж позивачів на факт сплати родиною ОСОБА_1 житлово-комунальних послуг за спірну квартиру не підтверджено наданими стороною позивача квитанціями, в яких відсутнє зазначення платником.

Під час судового розгляду не встановлено доказів, які б вказували на наявність згоди наймача спірного житлового приміщення на вселення позивачів, як членів сім`ї, їх спільного проживання, несення витрат на утримання спірного житла, що вказує на недоведеність набуття позивачами права користування квартирою. Також, відсутні докази того, що спірна квартира є єдиним постійним місцем проживання позивачів.

При цьому суд враховував обставини того, що позивач ОСОБА_1 зберігає право користування на інше житло за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вона зареєстрована. Право ж користування житлом малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 визначається з місцем проживання її батьків відповідно до норм СК України.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 16 жовтня 1973 року ОСОБА_6 (дідусь) отримав ордер на поселення в житловому приміщенні, двокімнатна квартира, за адресою АДРЕСА_1 разом із членами своєї родини дружиною ОСОБА_7 (бабуся) та сином ОСОБА_8 (батько).

Шлюб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 30 січня 1958 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 27 липня 1960 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 (дідусь), що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 08 січня 1986 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_8 народився син ОСОБА_3 (позивач, онук), що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 (бабуся), що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 04 лютого 2000 року.

20 серпня 2011 року ОСОБА_3 (син ОСОБА_8 , онук ОСОБА_6 ) одружився із ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_6 від 20 серпня 2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у ОСОБА_3 народилося донька ОСОБА_2 (онучка), що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_7 від 05 січня 2013 року.

18 вересня 2014 року ОСОБА_8 одружився з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_8 від 18 вересня 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_8 (батько), що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_9 від 24 березня 2023 року.

У квартирі АДРЕСА_2 проживають:

1. ОСОБА_9 (дружина батька ОСОБА_8 ) проживає в одній із дох кімнат.

2. ОСОБА_3 (син померлого батька ОСОБА_8 ) проживає в другій кімнаті разом із своєю дружиною ОСОБА_1 та донькою ОСОБА_2 (онучка).

У спірній квартирі ніхто не зареєстрований, квартира не приватизована та перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва.

З копії паспортів та витягів з Реєстру територіальної громади м. Києва вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 24.05.2011 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач ОСОБА_10 з 22.12.1992 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Третя особа ОСОБА_1 з 04.10.1990 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . Позивач малолітня ОСОБА_2 не має зареєстрованого місця проживання.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.61, ст. 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частиною четвертою статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно з положеннями статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Доказів, які б підтверджували згоду останнього наймача квартири ОСОБА_7 на вселення позивачів в матеріалах справи відсутні.

Як було встановлено районним судом, на підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача в якості доказів надано копії декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу позивачам та третій особі по справі, однак, вказані копії не містять дати укладення таких декларацій, укладених з сімейним лікарем (без дати) із зазначенням місця проживання у спірній квартирі; виписку з Медичного центру ТОВ «Мінімакс», із зазначенням адреси спірної квартири, від 22.08.2023; довідку про навчання ОСОБА_2 у Спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 207 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва; квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги за спірну квартиру; розрахункову книжку по сплаті за квартиру, комунальні та інші послуги та електроенергію; письмові пояснення, відібрані адвокатом, у сусідів (допитано), а саме: ОСОБА_11 (мешканець) квартири за адресою: АДРЕСА_6 ; ОСОБА_12 (мешканець) квартири за адресою: АДРЕСА_7 . Позивач вказує, що разом із своєю родиною всі ці роки сплачували комунальні рахунки в повному обсязі та повністю несли на собі тягар утримання нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучені докази не свідчать про те, що позивачі вселилися в спірну квартиру як члени сім`ї останньої зареєстрованої в ній особи ОСОБА_8 та за наявності на це його згоди, проживали разом із наймачем у зазначеному житловому приміщенні, несли витрати на утримання житла. Доказів того, що апелянт брав участь у витратах по утриманню квартири до суду не надано, оскільки приєднані до матеріалів справи квитанції датуються 2023 роком, тобто вже після смерті ОСОБА_8 .

Крім цього, судом було вірно взято до уваги, що що позивач ОСОБА_1 зберігає право користування на інше житло за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вона зареєстрована. Право ж користування житлом малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 визначається з місцем проживання її батьків.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 червня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді