АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року

м. Чернівці

справа № 715/552/24

провадження 822/441/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Мостолюк А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області,

апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2025 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Григорчак Ю.П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Чагорська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.

Посилався на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:006:0037, яка належить йому, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №642430, виданого Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів від 13 лютого 2006 року. Окрім того, позивач є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером - :01:006:0038, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №642431, виданим Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів від 13 лютого 2006 року. По сусідству із позивачем за адресою АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за вказаною адресою, належить ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності, згідно свідоцтва про право на спадщину. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:006:0137. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , збудували господарські будівлі (свинарник) та вигрібну яму і займаються розведенням свиней. Однак свинарник та вигрібна яма побудовані на межі земельної ділянки, позивача, з порушенням вимог земельного законодавства та будівельних стандартів. Окрім того, відходи життєдіяльності свиней потрапляють на його земельну ділянку, що призводить до її забруднення та поширюється неприємний запах. Особливої шкоди отримує під час дощу, адже ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не облаштували господарські будівлі необхідними системами водовідведення. В результаті, опади розносять відходи по земельній ділянці позивача, внаслідок чого висихає городина та фруктові дерева (вишні), а також відбувається втрата врожаю. Також відходи життєдіяльності свиней, через ґрунтові води та разом з опадами, потрапляють до його криниці, яка знаходиться на його земельній ділянці. В результаті вода в криниці непридатна для пиття. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не створили належних умов для запобігання потрапляння відходів на територію позивача. Так, вигрібна яма не герметична, розташована практично на поверхні земельної ділянки, її фундамент має тріщини та з урахуванням схилу (перепад на відстані 20-метрів становить приблизно 4 метри), під час дощу, протікає та переливається, у зв`язку із чим відбувається забруднення належної йому земельної ділянки. Окрім того, на земельній ділянці позивача розміщені фруктові дерева ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при посадці яких відповідачі не відступили від межі земельної ділянки позивача. Крім цього, господарські будівлі відповідачів, які знаходяться фактично на межі земельної ділянки позивача, не облаштовані відповідними системами водовідведення. А тому, під час опадів, дощова вода з даху таких будівель потрапляє прямо на його земельну ділянку.

Просив суд ухвалити рішення, яким усунути позивачу перешкоди у користуванні його земельними ділянками з кадастровими номерами :01:006:0037 та :01:006:0038, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ліквідувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу і засипанням ґрунтом; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 влаштувати (встановити) на їх господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ліквідувати дерева, які розміщені вздовж межі земельної ділянки позивача за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх викорчовування. Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень по 25 000 гривень з кожного.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2025 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 2 000 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено

Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи відповідачі провели роботи щодо усунення недоліків вигрібної ями, зокрема облаштували щільне бетонне перекриття, відсутність якого і була причиною одноразового забруднення сусідньої належної позивачу земельної ділянки, що мало місце в липні 2023 року, а також ліквідували тріщину у верхній частині конструкції.

З огляду на зазначені обставини, суд прийщов до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду не може бути спрямоване на захист припущення позивача про можливе порушення його права в майбутньому.

Вирішуючи позовні вимоги в частині влаштування (встановлення) на господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та в частині ліквідування дерев, які порушують умови добросусідства та землекористування, суд прийшов до висновку, що відповідачі провели роботи щодо встановлення на господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Так, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково встановив, та вважав доведеним той факт, що перелив з вигрібної ями, яка розташована на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , на межі із земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 мав місце виключно через аномальну кількість опадів та відсутність кришки на вказаній ямі. І оскільки усунуто ці всі недоліки, виготовлене бетонне накриття та забетоновано тріщини і тому в задоволені позову в цій частині відмовив. Апелянт вважає, що такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на встановлених обставинах справи та наявних у матеріалах справи доказах.

Також, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провели роботи щодо встановлення на господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, що підтверджується наданими в судовому засіданні фото. Згідно наявного у матеріалах справи висновку судової експертизи №211 від 13 грудня 2024 року (розділ III. висновки) вбачається, що, господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , біля межі з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають вимогам чинного законодавства, на час проведення експертизи, державних будівельних норм, зокрема п. 6.1.41 ДБН Б.2.2- 12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки вони не облаштовані належними водостічними системами, які запобігають стіканню опадів на земельну ділянку.

Задовольняючи частково позов про стягнення моральної шкоди суд не врахував ту обставину, що відповідач зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача, визначивши розмір грошової компенсації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, що узгоджується з характером моральних страждань ОСОБА_1 , оскільки забруднення його земельної ділянки триває вже більше десяти років. Дані обставини було встановлено судом першої інстанції.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:006:0037, яка належить ОСОБА_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №642430, виданого Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів від 13 лютого 2006 року. Також ОСОБА_1 є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером - :01:006:0038, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №642431, виданим Глибоцьким районним відділом земельних ресурсів від 13 лютого 2006 року.

По сусідству із земельною ділянкою ОСОБА_1 за адресою; АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за вказаною адресою належить ОСОБА_2 , на праві особистої приватної власності, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26321889 від 04.06.2010 року. Вказаний будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером - :01:006:0137, що також належить ОСОБА_2 .

На земельній ділянці :01:006:0137, що знаходиться в АДРЕСА_1 знаходиться господарські будівлі (свинарник) та вигрібна яма.

05 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Глибоцького району Чернівецької області із заявою, в якій вказував, що ОСОБА_3 здійснив будівництво літньої кухні та сараю, не відступивши від межі його земельної ділянки.

28 квітня 2011 року ОСОБА_1 звертався із скаргою до Молодійської сільської ради Глибоцького району, в якій зазначив, що в результаті здійснюваного ОСОБА_3 будівництва стічні води від сараю потрапляють до його криниці.

У заяві від 22 червня 2016 року ОСОБА_1 вказував на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при будівництві сільськогосподарської будівлі порушили межу між їхніми господарствами, знявши огорожу. Також в даній заяві вказано, що відходи із свинарника потрапляють до криниці ОСОБА_1 . За результатом розгляду заяви Молодійська сільська рада рекомендувала ОСОБА_1 звернутися до правоохоронних органів.

З метою отримання доказів наявності порушень зі сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області направлено адвокатський запит №94 від 26 вересня 2023 року. Чагорська сільська рада надала відповідь, в якій зазначила, що її комісія неодноразово, в тому числі з виходом на місцевість, розглядала звернення ОСОБА_1 щодо спірного питання із сусідом ОСОБА_3 . Окрім того, сільська рада вказала, що не має можливості провести геодезичне винесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), у зв`язку з відсутністю в сільській раді фахівця-геодезиста.

Згідно акту №4 від 05 липня 2023 року постійної комісії Чагорської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, комунальної власності, будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту та благоустрою, при огляді володіння ОСОБА_1 було виявлено, що нечистоти з вигрібної ями сусіда переповнили її, що спричинило витік нечистот за межі ділянки сусіда та затоплення городу заявника, що спричинило вигоранню засаджених культур. ОСОБА_3 за порушення правил утримання вигрібної ями та витоку нечистот був попереджений про адміністративну відповідальність. Зобов`язано ОСОБА_3 провести роботи щодо облаштування вигрібної ями згідно норм та своєчасно вивозити нечистоти.

18 травня 2020 року було складено акт встановлення, передачі межових знаків зовнішніх меж землекористування земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:006:0037 та :01:006:0038. В результаті були встановлені межові знаки земельної ділянки, які закріплені в натурі дерев`яними стовпами в кількості 7 шт.

За зверненням ОСОБА_1 ТОВ «ГлобусКО» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) зі зміною координат від 21.12.2023 року. Вигрібна яма, згідно даної документації повністю розташована на земельній ділянці ОСОБА_2 .

Згідно акту №1 від 12 березня 2024 року постійної комісії Чагорської сільської ради з питань земельних відносин, природокористування, планування території, комунальної власності, будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту та благоустрою, ОСОБА_3 провів роботи по облаштуванню вигрібної ями, забетонував перекриття на ямі та загородив від сусіда.

Відповідно до висновку судового експерта №211 від 13.12.2024 року вигрібна яма (вигріб), яка розташована на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , на межі із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам, чинним станом на час проведення експертизи, державних будівельних норм, а саме таблиці 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки в зв`язку з наявною наскрізною тріщиною в стіні та відсутністю щільно-примикаючого люку, який забезпечував би запобігання переливу рідини, вона не являється такою, що виконана з конструкцій, що запобігають фільтрації (потраплянню) фекальних стоків у ґрунт. Господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , біля межі з земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , не відповідають вимогам, на час проведення експертизи, державних будівельних норм, зокрема п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки вони не облаштовані належними водостічними системами, які запобігають стіканню опадів на земельну ділянку ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Рішенням суду першої інстанції відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ліквідувати дерева, розміщені вздовж межі земельної ділянки позивача за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом їх викорчовування, не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст.367 ЦПК України його законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Щодо позовних вимог про демонтування вигрібної ями та влаштування (встановлення) систем водовідведення

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями статей15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (частини перша-п`ята статті 319 ЦК України).

Згідно ч. 7ст. 41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до п. е ч. 1ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до приписів статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння як найменших незручностей, такі дії підлягають припиненню.

Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадяни України зобов`язані здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів, не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів та компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», яка була чинною на момент звернення до суду з даними позовами, передбачалося, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проєктуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проєктуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язані дотримувати санітарного законодавства.

Згідно пункту 2.21 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони Здоров`я України № 145 від 17 березня 2011 року, рідкі відходи, що утворюються у житлових та громадських будівлях і спорудах за відсутності централізованого водопостачання та водовідведення, допускається зберігати у вигрібних ямах (вигребах). У разі наявності дворових вбиралень вигрібна яма може бути спільною. Вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. Об`єм вигребу розраховується виходячи з чисельності населення, що ним користується.

Пунктом 1.1. Наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження державних санітарних норм та правил утримання населених місць» від 17 березня 2011 року № 145, передбачено, що вигрібна яма (вигріб) - це інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Відповідно до пункту 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства.

Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з чинним законодавством.

В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, водночас відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Слід також враховувати напрямок схилу ділянки.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини на приватне і сімейне життя, житло і кореспонденції. У випадку, коли особа серйозно стурбована незручностями, спричиненими іншими особами (зокрема поведінка сусідів), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися комфортом свого житла. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла потрібно визначити, чи досягли незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Необхідно враховувати всі обставини справи, зокрема інтенсивність та тривалість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 149/736/20, від 20 березня 2024 року у справі № 343/1820/22.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_2 влаштувати (встановити) на їх господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог вказував на те, що вигрібна яма, яка знаходиться за вищевказаною адресою не герметична, розташована практично на поверхні земельної ділянки, її фундамент має тріщини та з урахуванням схилу під час дощу протікає та переливається, у зв`язку із чим відбувається забруднення належної позивачу земельної ділянки. Крім цього, господарські будівлі відповідачів, які знаходяться фактично на межі його земельної ділянки, не облаштовані відповідними системами водовідведення. А тому під час опадів дощова вода з даху таких будівель потрапляє прямо на земельну ділянку позивача.

Відповідно до висновку судового експерта №211 від 13.12.2024 року вигрібна яма (вигріб), яка розташована на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 на межі із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , не відповідає вимогам, чинним станом на час проведення експертизи, державних будівельних норм, а саме таб. 6.7 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки в зв`язку з наявною наскрізною тріщиною в стіні та відсутністю щільно-примикаючого люку, який забезпечував би запобігання переливу рідини, вона не являється такою, що виконана з конструкцій, що запобігають фільтрації (потраплянню) фекальних стоків у ґрунт. Господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , біля межі з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають вимогам, чинним станом на час проведення експертизи, державних будівельних норм, зокрема п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки вони не облаштовані належними водостічними системами, які запобігають стіканню опадів на земельну ділянку ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач збудував вигрібну яму з порушенням ДБН.

Також, експертизою встановлено, що господарські будівлі та споруди, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , не облаштовані належними водостічними системами, які запобігають стіканню опадів на земельну ділянку ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані обставини підтверджені відповідними актами та судовою експертизою.

Відповідач, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи не надав належних та допустимих доказів на спростування вищевказаного.

Із актів Чагорської сільської ради від 02 червня 2025 №№2,3, наданих представником відповідачки ОСОБА_2 , в суді апеляційної інстанції, не вбачається, що остання облаштувала належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог, а також демонтувала вигрібну яму, за адресою АДРЕСА_1 .

А тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слід зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати вигрібну яму, шляхом засипання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_2 влаштувати (встановити) на її господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог.

Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, встановивши обставини справи та дослідивши надані на підтвердження відповідних обставин докази, з урахуванням принципів розумності та справедливості, заподіяння позивачу болю, стресу, дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 гривень моральної шкоди.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 .

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України).

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на праві приватної власності належить будинковолодіння та земельна ділянка з кадастром номером - :01:006:0137 за дресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_3 не є власником земельної ділянки та нерухомого майна, що межують із земельними ділянками ОСОБА_1 , а тому відповідно він не є належним відповідачем у даній справі та позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_3 .

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги в частині усунення перешкоду користуванні земельною ділянкою(немайнова вимога).

За подання до суду першої інстанції позивач сплатив за вказану позовну вимогу 1211 гривень 20 коп.

За подання апеляційної скарги апелянт сплатив 1816 гривень 80 коп, за вказану позовну вимогу.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1211 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1816 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04 березня 2025 року в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання ОСОБА_2 ліквідувати вигрібну яму, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу і засипанням ґрунтом та зобов`язання ОСОБА_2 влаштувати (встановити) на їх господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог скасувати, позов у цій частині задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати вигрібну яму, шляхом засипання, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 влаштувати (встановити) на її господарських будівлях та спорудах, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 належні системи водовідведення, з дотриманням будівельно-технічних стандартів та вимог.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1816 гривень 80 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 16 червня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.Н. Лисак