ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1764/25 Головуючий суддя І інстанції Агапов Р. О.
Провадження № 22-ц/818/2263/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: забезпечення позову
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лисенко Андрія Олександровича на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2025 року, постановлену у складі судді Агапова Р.О., у праві № 638/1764/25, за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства «Стельмахівське» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Фермерського господарства «Стельмахівське», ОСОБА_3 , в якому просило:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 укладений 26.08.2022 у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 );

- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 укладений 03.09.2022 у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях між Фермерським господарством "Стельмахівське" () та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

Також Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просило:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 26.08.2022 у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях;

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 03.09.2022 у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

Заява мотивована тим, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Фермерським господарством «Стельмахівське» укладено чотири кредитних договори, а саме: кредитний договір № 34250278-КД-1 на суму 2205586,80 грн.; кредитний договір №34250278-КД-2 на суму 1000000,00 грн.; кредитний договір №34250278-КД-3 на суму 5820587,52 грн. та кредитний договір №34250278-КД-4 на суму 4869111,28 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитних договорів, між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Фермерським господарством «Стельмахівське» щодо договорів кредиту № 34250278-КД-1, №34250278-КД-3 та №34250278-КД-4 укладено договори застави сільськогосподарської техніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, щодо всіх кредитних договорів між банком та ОСОБА_1 укладено договори поруки.

Рішеннями Господарського суду Луганської області позовні заяви банку до Фермерського господарства «Стельмахівське», ОСОБА_1 задоволено та стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами.

Сватівським відділом державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління з метою виконання судових наказів у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 34250278-КД-1, №34250278-КД-3 та №34250278-КД-4 відкриті виконавчі провадження боржником за яким є Фермерське господарство «Стельмахівське» та ОСОБА_1 .

Банк вказує, що на сьогоднішній день виконавчі провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Луганської області щодо стягнення заборгованості з відповідачів тривають та заборгованість останніми не сплачується. Загальна заборгованість Фермерського господарства «Стельмахівське» за кредитними договорами, укладеними з АТ КБ «Приватбанк» складає 14 686 498,54 грн.

Також банк зазначає, що згідно інформації, наданої листом від 05.11.2024 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі у 2022 році ОСОБА_1 були відчужені належні йому та Фермерському господарству «Стельмахівське» транспортні засоби.

Зокрема, 26.08.2022 проведена перереєстрація транспортного засобу марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 з ОСОБА_1 на нового власника ОСОБА_2 , за договором купівлі - продажу укладеному у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях.

03.09.2022 проведена перереєстрація транспортного засобу марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 з Фермерського господарства "Стельмахівське" на нового власника ОСОБА_3 (донька ОСОБА_1 ) за договором купівлі-продажу укладеному у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВ С в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

При цьому, на момент укладання договорів купівлі-продажу транспортних засобів Фермерське господарство «Стельмахівське» допустило порушення своїх зобов`язань за укладеними з банком кредитними договорами № 34250278-КД-1 та № 34250278-КД-3.

Банк вказує, що ОСОБА_1 виступає не лише поручителем за кредитними договорами № 34250278-КД-1, № 34250278-КД-2, № 34250278-КД-3, № 34250278-КД-4, а й власником Фермерського господарства "Стельмахівське", у зв`язку з чим на момент вчинення оспорюваних правочинів йому було відомо про зобов`язання Фермерського господарства «Стельмахівське» з погашення заборгованості за кредитними договорами № 34250278-КД-1, № 34250278-КД-2, № 34250278- КД-3, № 34250278-КД-4.

Як зазначено у позові, Стельмахівка Коломийської сільської територіальної громади з 24.02.2022 відноситься до переліку територій на яких ведуться активні бойові, Сватівська міська територіальна громада з 08.03.2022 належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій.

Таким чином, на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмети застави шляхом проведення електронного аукціону в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Зазначений спосіб захисту буде неефективним, оскільки вивезти транспортні засоби та сільськогосподарську техніку з тимчасово окупованої Російською Федерацією території, або з території де ведуться активні бойові дії - неможливо.

З підстав наведених вище на зазначене майно не може бути звернуто стягнення і в рамках потенційних виконавчих проваджень.

При цьому, ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Стельмахівське» були відчужені транспортні засоби, на які потенційно могло бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішень суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь АТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 26.08.2022 у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження в будь-який спосіб транспортного засобу марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 зареєстрований за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на підставі договору купівлі-продажу укладеного 03.09.2022 у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

В іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Лисенко Андрій Олександрович через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Вказав, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. В свою чергу судом при розгляді заяви про забезпечення позову не встановлено об`єктивної можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. В зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у повному обсязі. Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на необхідність захисту прав позивача від можливих порушень з боку відповідача, не містить мотивів співмірності застосування заходів із предметом позову, підтверджених належними та достатніми доказами, та наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування зазначених видів забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість порушення прав позивача та неможливості виконання судового рішення у майбутньому, без наведення відповідного обґрунтування підтвердженого належними доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, адже жодних доказів, в розумінні глави 5 ЦПК України, представником Позивача не надано, а усі твердження зводяться до оціночних суджень, які, знову ж таки, не доведені належними та допустимими доказами.

Зазначив, що позивачем у заяві про забезпечення позову не доведена жодними належними та допустимими доказами факт ризику відчуження об`єктів спірної нерухомості, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення відповідає.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існування реального спору між сторонами, за вирішенням якого позивач звернувся з позовом до суду. Вищевказаний об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження майна, яке є предметом спору є необхідним задля інтересів правосуддя забезпечення ефективного захисту прав позивача у разі задоволення позову. Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частини третя, десята статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2023 року у справі № 641/6173/21 (провадження № 61-12662св22) з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), зазначено, що: "Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами".

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20)).

Аналіз положень ст.150 ЦПК України свідчить, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Суддя при цьому враховує мету застосування заходів забезпечення позову, бере до уваги обов`язок суду враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та вважає, що саме заборона відчуження спірного майна та заборона вчинення реєстраційних дій щодо нього, без позбавлення відповідача права користування цим майном, є заходами забезпечення позову, які є співмірними з можливими наслідками від їх застосування, та таким, що відповідають позовним вимогам.

З огляду на обраний вид забезпечення позову, який не впливає на матеріальний стан відповідача як власника майна та не призводить до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування, з урахуванням відсутності доказів завдання відповідачу збитків унаслідок забезпечення позову.

У постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18, від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21) зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже на сьогодні між сторонами існує спір щодо транспортних засобів.

Пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Листом Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (філія ГСЦ МВС) №31/27/06/131-аз/01-2024-130-2024 від 05.11.2024 надано інформацію станом на 04.11.2024 про власників, дату реєстрації та підстави реєстрації запитуваних транспортних засобів, а саме:

- марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проведена перереєстрація ТЗ на нового власника гр. ОСОБА_2 , за дог. купівлі- продажу (СГ), у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях;

- марки TOYOTA, модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведена перереєстрація ТЗ на нового власника гр. ОСОБА_3 , за дог. купівлі-продажу (СГ), у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у cправі № 905/448/22, постанові Верховного Суду від 09.06.2023 у cправі № 37з-23, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (зазначені висновки викладено в постанові).

Таким чином, сам факт державної реєстрації за відповідачем права приватної власності на майно, яке знаходиться у його власності, формально наділяє його передбаченими законодавством необмеженими правомочностями власника (володіння, користування, розпорядження) щодо транспортних засобів, отже можливість відповідачів в будь-який момент відчужити спірні транспортні засоби є очевидною, беззаперечною та не потребує додаткового доведення.

Зазначене може призвести до необхідності залучення до участі у справі осіб, прав і інтересів яких стосуватиметься вирішення даного спору, неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову у зв`язку з наявністю майнового інтересу цих осіб, а також може зумовити необхідність звернення позивача з іншим позовом для захисту порушених інтересів держави.

Безконтрольне розширення кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення цього спору, та/або передача права власності на майно іншім особам, які не беруть участь у даному судовому процесі, може не лише утруднити, але й зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 19.12.2018 у справі № 910/9254/18.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що у разі відчуження відповідного майна за час розгляду справи позивач буде вимушений повторно звертатися із аналогічним позовом.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсними договорами купівлі-продажу транспортного засобу марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 укладений 26.08.2022 у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях між ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 );

- купівлі-продажу транспортного засобу марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 укладений 03.09.2022 у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях між Фермерським господарством "Стельмахівське" () та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ).

З матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Фермерським господарством «Стельмахівське» укладено чотири кредитних договори, а саме: кредитний договір № 34250278-КД-1 на суму 2205586,80 грн.; кредитний договір №34250278-КД-2 на суму 1000000,00 грн.; кредитний договір №34250278-КД-3 на суму 5820587,52 грн. та кредитний договір №34250278-КД-4 на суму 4869111,28 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитних договорів, між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та Фермерським господарством «Стельмахівське» щодо договорів кредиту № 34250278-КД-1, №34250278-КД-3 та №34250278-КД-4 укладено договори застави сільськогосподарської техніки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо всіх кредитних договорів між банком та ОСОБА_1 укладено договори поруки.

Рішеннями Господарського суду Луганської області позовні заяви банку до Фермерського господарства «Стельмахівське», ОСОБА_1 задоволено та стягнуто заборгованість за вказаними кредитними договорами.

Сватівським відділом державної виконавчої служби у Сватівському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління з метою виконання судових наказів у справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 34250278-КД-1, №34250278-КД-3 та №34250278-КД-4 відкриті виконавчі провадження боржником за яким є Фермерське господарство «Стельмахівське» та ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день виконавчі провадження з примусового виконання наказів Господарського суду Луганської області щодо стягнення заборгованості з відповідачів тривають та заборгованість останніми не сплачується. Загальна заборгованість Фермерського господарства «Стельмахівське» за кредитними договорами, укладеними з АТ КБ «Приватбанк» складає 14 686 498,54 грн.

Згідно інформації, наданої листом від 05.11.2024 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Донецькій, Луганській областях, АР Крим та м. Севастополі у 2022 році ОСОБА_1 були відчужені належні йому та Фермерському господарству «Стельмахівське» транспортні засоби.

Зокрема, 26.08.2022 проведена перереєстрація транспортного засобу марки LAND ROVER, 2021 р.в. модель RANGE ROVER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 з ОСОБА_1 на нового власника ОСОБА_2 , за договором купівлі - продажу укладеному у ТСЦ 0741 РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях.

03.09.2022 проведена перереєстрація транспортного засобу марки TOYOTA, 2021 р.в. модель LAND CRUISER, VIN/номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_4 з Фермерського господарства "Стельмахівське" на нового власника ОСОБА_3 (донька ОСОБА_1 ) за договором купівлі-продажу укладеному у ТСЦ 4646 РСЦ ГСЦ МВ С в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях.

При цьому, на момент укладання договорів купівлі-продажу транспортних засобів Фермерське господарство «Стельмахівське» допустило порушення своїх зобов`язань за укладеними з банком кредитними договорами № 34250278-КД-1 та № 34250278-КД-3.

Відповідач ОСОБА_1 виступає не лише поручителем за кредитними договорами № 34250278-КД-1, № 34250278-КД-2, № 34250278-КД-3, № 34250278-КД-4, а й власником Фермерського господарства "Стельмахівське", у зв`язку з чим на момент вчинення оспорюваних правочинів йому було відомо про зобов`язання Фермерського господарства «Стельмахівське» з погашення заборгованості за кредитними договорами № 34250278-КД-1, № 34250278-КД-2, № 34250278- КД-3, № 34250278-КД-4.

Як зазначено у позові, Стельмахівка Коломийської сільської територіальної громади з 24.02.2022 відноситься до переліку територій на яких ведуться активні бойові, Сватівська міська територіальна громада з 08.03.2022 належить до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій.

На сьогоднішній день позивач позбавлений можливості звернутись до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмети застави шляхом проведення електронного аукціону в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами. Зазначений спосіб захисту буде неефективним, оскільки вивезти транспортні засоби та сільськогосподарську техніку з тимчасово окупованої Російською Федерацією території, або з території де ведуться активні бойові дії - неможливо.

З підстав наведених вище на зазначене майно не може бути звернуто стягнення і в рамках потенційних виконавчих проваджень.

ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Стельмахівське» були відчужені транспортні засоби, на які потенційно могло бути звернуто стягнення при примусовому виконанні рішень суду про стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь АТ КБ «Приватбанк».

З огляду на реальну загроза здійснення відчуження майна на користь третіх осіб, що може унеможливлює виконання рішення суду, а тому відповідним та співмірним видом забезпечення позову є накладення заборони на відчуження вказаних транспортних засобів, що відповідає завданню цивільного судочинство, яке зазначене у ст. 2 ЦПК України..

Колегія суддів за таких обставин погоджується з висновками суду, які доводами скарги не спростовані. Невжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті дійсно може істотно ускладнити вирішення завдання цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на вищевказані обставини та норми цивільного процесуального права, слід визнати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності доказів того, що відповідач має намір відчужити нерухоме майно, виходячи з наступних підстав.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема, від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, зауважував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

Забезпечення позову за наведених обставин є адекватним, оскільки його невжиття може призвести до відчуження даного майна на користь інших осіб, що в свою чергу призведе до обмеження прав позивача на ефективний захист. Застосований судом вид забезпечення позову накладення заборони відчуження майна, що належить відповідачу на праві приватної власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, колегія суддів дійшла погоджується з судом першої інстанції про застосування забезпечення позову шляхом заборони відчужувати квартиру відповідачу.

За наявності реального спору між сторонами, який перебуває на розгляді в суді першої інстанції вищевказаний об`єкт забезпечення позову прямо пов`язаний з предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони відчуження майна є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Разом з тим, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідачів та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення відповідачів та інших осіб права користування ним.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову та (або) зменшення (заміни) обсягу вжитих заходів забезпечення позову.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги не знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, то відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лисенко Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 13 червня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

Н.П. Пилипчук.