РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/399/25

Провадження № 2/293/296/2025

10 червня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у с-щі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом, за змістом якого просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовується тим, що після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала за життя померлому на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.1992 року.

За життя ОСОБА_1 склав заповіт, яким заповів належну йому згідно договору купівлі-продажу від 26.05.1992 року, частину житлового будинку загальною площею 40,45 кв. м. по АДРЕСА_2 , згідно записів погосподарської книги №7 в Головинській селищній Раді та всі прилеглі господарські будівлі своєму рідному сину ОСОБА_1 . Однак, постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 21.05.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану квартиру, у зв`язку із невизначеністю спадкового майна та тим, що спадкодавець не зареєстрував право на вищевказану квартиру, в установленому законом порядку.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.04.2025 справа №293/399/25 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

21.04.2025 на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, Черняхівська селищна рада надала відомості про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2

22.04.2025 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче засідання призначено на 19.05.2025.

Ухвалою від 19.05.2025, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 10.06.2025. Постановив витребувати у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної до майна ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.06.2025 до суду надійшла копія спадкової справи та інформація зі Спадкового реєстру.

10.06.2025 сторони в підготовче засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись встановленим порядком. Згідно заяви поданої позивачем ОСОБА_1 19.05.2025, останній просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, згідно поданої заяви від 19.05.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, розгляд справи просив проводити без його участі.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на подані сторонами заяви, а також приймаючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Головине Черняхівського району Житомирської області, його батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Головине Черняхівського району Житомирської області ОСОБА_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 (а.с.7).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Головине Житомирського району Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 07.02.2024 (а.с.8).

Відповідно до виписки із погосподарської книги Головинського старостинського округу Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя був власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.10).

09.04.1996 року ОСОБА_1 склав заповіт, яким заповів своєму сину ОСОБА_1 частину житлового будинку загальною площею 40,45 кв. м. по АДРЕСА_2 , та всі прилеглі господарські будівлі, що йому належали згідно договору купівлі-продажу від 26.05.1992 року, записів погосподарської книги №7 в Головинській селищній Раді (а.с. 11). Зазначений заповіт посвідчений секретарем виконкому Головинської селищної Ради народних депутатів 09.04.1996 та зареєстрований в реєстрі за №5.

Як вбачається із договору купівлі-продажу від 26.05.1992 року, Черняхівський РЕМ в особі начальника Черняхівського РЕМ Чайковського В.П. продав ОСОБА_1 частину житлового будинку, загальною площею 40,45 м.кв. в с. Головине Черняхівського району. Договір підписаний його сторонами та завірений печаткою Черняхівського РЕМ (а.с.80, зворот).

На замовлення ОСОБА_1 18.04.2024 виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , згідно якого, вказана квартира має загальну площу 44,90 кв.м., рік побудови 1950 року (а.с.13-14).

Відповідно до матеріалів спадкової справи №162/2019, спадкоємцями після смерті ОСОБА_1 , є його дружина ОСОБА_3 та його діти ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , які прийняли спадщину після смерті останнього, згідно довідки Головинської селищної ради Черняхівського району Житомирської області від 28.08.2019 року за №651 (а.с.40, 46, 55).

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 21.05.2024, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із невизначеністю спадкового майна та тим, що спадкодавець не зареєстрував право на вищевказану квартиру, в установленому законом порядку (а.с.12).

Згідно довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №240 від 24.04.2024 право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , не зареєстровано (а.с.81).

IV. ЦИВІЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО УКРАЇНИ

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди, в основному, задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також, у даному листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Нормами статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 328 ЦК України встановлює, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Головине Черняхівського району Житомирської області помер батько позивача ОСОБА_1 . Ступінь родинних відносин померлого та ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначену квартиру ОСОБА_1 набув у власність на підставі договору купівлі-продажу укладеного 26.05.1992 року, між ним та Черняхівським РЕМ, як власником вказаної квартири, яка перебувала на балансі Черняхівського РЕМ, що посвідчується відповідним договором купівлі-продажу.

Однак, зазначений договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально, що є порушенням вимог ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, чинного на час укладення договору купівлі-продажу.

Разом з тим, відповідно до довідки виданої Головинським старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області 26.02.2025 за №42, ОСОБА_1 за життя володів житловим будинком АДРЕСА_1 , що підтверджується записами в погосподарській книзі (а.с.10).

Згідно відомостей КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, право власності на вказану квартиру не зареєстровано.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.12.2016 року (справа № 307/1044/15-ц) роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно, судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва або придбання будинків, зокрема положеннями Цивільного кодексу (далі - ЦК) УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 № 533-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом Української PCP від 25.12.1974 № 3377-VIII «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української PCP від 11.03.1985 № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській PCP», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністерства юстиції Української PCP від 31.10.1975 №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 9.01.1976 №1/5, та іншими нормативними актами.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 року у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Таким чином, реєстрація права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру була проведена органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі, відповідно до діючого на той час законодавства. Відтак, ОСОБА_1 за життя правомірно набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки незаконність набуття права власності на житло не випливає із закону та судом не встановлена.

Тому, зазначене нерухоме майно після смерті ОСОБА_1 увійшло до складу його спадщини. Згідно заповіту спадкодавця ОСОБА_1 , що був посвідчений секретарем виконкому Головинської селищної Ради народних депутатів 09.04.1996, спірну квартиру, останній заповідав своєму сину ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи заведеної до майна ОСОБА_1 приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В.

Позивач у позасудовому порядку не має можливості отримати у власність спадкове майно після смерті батька, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно позивачу відмовлено постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 21.05.2024.

Надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_1 , у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому набув право на спадкування, право власності на квартиру АДРЕСА_1 за життя спадкодавцем не зареєстровано, договір купівлі-продажу від 26.05.1992 не посвідчений нотаріально всупереч ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, однак реєстрація права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру була проведена органом місцевого самоврядування в погосподарській книзі, тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вказану квартиру в порядку спадкування за заповітом.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача, суд покладає судові витрати на позивача.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_4

РНОКПП: НОМЕР_4

Відповідач:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_6

адреса реєстрації:

АДРЕСА_5 ,

РНОКПП: відсутній

Повне рішення складено та підписано 11.06.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ