Справа № 490/3615/25
н/п 2-с/490/154/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 490/3615/25 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Здоров`я» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва виданий судовий наказ (справа №490/3615/25) за заявою ОСББ «Здоров`я»,яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Здоров`я» заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2024 року по березень 2025 року в розмірі 7837 грн. 85 коп., судові витрати у розмірі 1302 грн. 80 коп., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.

13.06.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу, яку мотивована тим, що стягувачем не надано жодного доказу направлення і отримання заявницею пропозицій укладення договору, повідомлень, претензій. Жодної квитанції про оплату послуг стягувачем не надано, так само як і інформації про сплату відповідних послуг за вказаний період, що є не повним й не всебічним розглядом справи.

Отже, на підставі вищевикладеного, заявниця вважає, що заборгованість нарахована неправомірно, а тому у заяві про видачу судового наказу вбачається спір про право, отже судовий наказ підлягає скасуванню.

Крім того, заявниця просила стягнути з ОСББ «Здоров`я» на її користь суму у розмірі 151,40 грн за сплату судового збору за заяву про скасування судового збору.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.06.2025 року прийнято дану заяву до розгляду.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

ОСОБА_1 у заяві просила про поновлення пропущеного строку, в якому вказує, що про існування судового наказу їй стало відомо 09.06.2025 року зі сайту «Судова влада України».

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, враховуючи вимоги цивільно - процесуального законодавства - судовий наказ скасовується, якщо надійшла заява боржника про скасування судового наказу.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява боржника є єдиною підставою для скасування судового наказу.

Отже, зазначені в заяві про скасування судового наказу доводи заявниці можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

За таких обставин, оскільки спірний наказ видано без врахування наведених у заяві про скасування судового наказу обставин та фактів, зважаючи на те, що боржниця оспорює наявність заборгованості, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Клопотання про поворот виконання судового наказу не заявлено.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Щодо вимоги заявниці про стягнення суми сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі.

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

Положення ст.164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина друга вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Крім того норми ст.171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Суд зазначає, що в разі скасування судового наказу, стягувач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника відповідних витрат, а тому при скасуванні судового наказу розподіл судових витрат не здійснюється.

Оскільки ст.141 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат в позовному провадженні, а нормами розділу ІІ ЦПК України не передбачено стягнення із стягувача на користь боржника судового збору, сплаченого при поданні заяви про скасування судового наказу у разі її задоволення, то сплачений судовий збір не підлягає стягненню на користь боржника.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, тому що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника, який звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

Водночас чинним процесуальним законодавством не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу.

Таким чином, оскільки викладена у заяві вимога про стягнення судового збору за заявою про скасування судового наказу не ґрунтується на нормах Закону, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної вимоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170,171 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про поновлення пропущеного строку - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подачі заяви про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 490/3615/25 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Здоров`я» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 16 травня 2025 року у справі №490/3615/25 за заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Здоров`я», яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Здоров`я» заборгованості за послугу з управління багатоквартирним будинком за період з листопада 2024 року по березень 2025 року в розмірі 7837 грн. 85 коп., судові витрати у розмірі 1302 грн. 80 коп., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. та судового збору у розмірі 302,80 грн.

В іншій частині вимог - відмовити.

Роз`яснити стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова