Справа № 344/1473/25
Провадження № 22-ц/4808/798/25
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Луганської В.М.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 березня 2025 року під головуванням судді Пастернак І.А. у м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що 12.03.2013 року Івано-Франківський міський суд у справі № 344/1842/13-ц за позовом ОСОБА_1 ухвалив рішення, яким вирішив стягнути з відповідача на її користь щомісячно у твердій грошовій сумі аліменти в розмірі 600 грн на утримання старшого сина - ОСОБА_3 та 400 грн на утримання молодшого сина - ОСОБА_4 .

Не погодившись з таким способом сплати аліментів, відповідач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом про зменшення розміру аліментів та сплати їх в розмірі 1/3 частини від доходів.

Рішенням суду від 02.12.2013 у справі № 344/14213/13-ц зменшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача та вирішено проводити стягнення з відповідача, аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

З моменту ухвалення рішення Івано-Франківського міського суду у справі №344/14213/13-ц від 02.12.2013, яким зменшено розмір аліментів і змінено спосіб їх стягнення, пройшло більше 11 років, а тому змінились обставини, а саме: старший син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 став повнолітнім і по ньому припинилось стягнення аліментів, а щодо молодшого сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому виповнилось 14 років і кошти на його утримання значно збільшились.

Кошти, які оплачує відповідач зі свого доходу є мізерними, а їх розмір зовсім не відповідає потребам розвитку і утримання дитини. Відповідач для розрахунку розміру його доходів надав виконавчій службі документи, що він є пенсіонером та не має інших доходів. Однак останній не повідомив ДВС, що він є фізичною особою-підприємцем та веде підприємницьку діяльність, яка полягає у здачі в оренду нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.03.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які визначені рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013 у справі №344/14213/13-ц з 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів та вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів, які стягуються згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013 у справі №344/14213/13-ц.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказав, що рішення суду, що оскаржується прийняте з порушенням норм матеріального права з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи (проживання дитини з батьком, не враховано стан здоров`я платника аліментів та обов`язкову сплату ним податків та зборів з отриманого доходу), що внаслідок призвело до неправильних висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та наявним в ній доказам.

Зазначив, що з наведених причин рішення суду в цій частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у цій частині з визначенням розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн.

Вказав, що суд першої інстанції, визначаючи розмір аліментів, не врахував щоденні витрати на утримання дитини, яка проживає разом з батьком і не надав цим обставинам жодної оцінки.

Просив рішення Івано-Франківського міського суду від 20.03.2025 скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн та постановити нове рішення у цій частині з визначенням розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають реальним обставинам справи та суперечать потребам дитини у її фінансовому забезпеченні.

Зазначила, що майновий стан апелянта є задовільним, оскільки він отримує дохід з оренди нерухомого майна в розмірі 12 000 грн, пенсію та дохід від надання послуг з перевезення пасажирів.

Вказала, що твердження апелянта щодо оплати ним комунальних послуг та її проживання спільно з ним є неправдивими, оскільки через його насильницькі дії вона з кінця березня не проживає за адресою, вказаною апелянтом, хоч і продовжує сплачувати комунальні послуги.

Вважає рішення законним та обґрунтованим, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

В засіданні апеляційного суду апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав з наведених в ній мотивів. Позивачка вимоги апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, ураховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.19).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20.03.2013 стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно на утримання старшого сина - ОСОБА_3 та 400 грн на утримання молодшого сина - ОСОБА_4 (а.с.6-9).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.12.2013 у справі № 344/14213/13-ц зменшено розмір аліментів, які стягувалися з відповідача на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 12.03.2013 у справі №344/1842/13-ц на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та визначено проводити стягнення з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дітьми повноліття (а.с.10-12).

Неповнолітній ОСОБА_2 навчається на І курсі (9 клас) в Івано-Франківському науковому фізико-технічному ліцеї Івано-Франківської обласної ради з 01.09.2024 і по теперішній час, що вбачається з довідки (а.с.20).

Відповідно до договору про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення від 01.06.2022, ФОП ОСОБА_2 (відповідач) здає у оренду нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . За здачу даного майна в оренду відповідач отримує дохід (орендну плату) в розмірі 12 000 грн (а.с.25).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 484733 від 07.09.2023. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю III групи(а.с.47).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з якнайкращих інтересів дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, тому дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів і при цьому судом апеляційної інстанції взято до уваги таке.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Обов`язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою як моральний, так і правовий обов`язок батьків.

Сам факт народження дитини покладає на батьків обов`язок, зокрема, щодо її утримання. Піклування за дитину має домінувати над усіма іншими витратами.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років 2 563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3 196 гривень.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України ).

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Крім того, суд виходить з того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини.

Враховуючи зібрані в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, надавши їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог. При цьому судом враховано право позивачки на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини. Вказані обставини враховано судом при постановленні оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Доводи апеляційної скарги щодо понесення апелянтом щоденних витрат на дитину, яка проживає за однією адресою з батьками не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати аліменти та нести інші додаткові витрати на дитину.

Твердження апелянта про понесення ним витрат по сплаті податків з доходу, отриманого від здачі в оренду приміщення не спростовують правильності рішення суду першої інстанції. Вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення апелянта від сплати аліментів.

Посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я внаслідок інвалідності не є доказом його складного матеріального становища як платника аліментів. Твердження щодо протипоказань до важкої фізичної праці, що ускладнює його працевлаштування не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки докази, які містяться в матеріалах справи вказують на отримання апелянтом такого рівня доходів, який дає йому змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з наведених у скарзі мотивів не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 19 червня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Луганська