Справа № 930/2454/24
Провадження №2/930/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді Войницької Т. Є.

за участі секретаря судових засідань Вакар Г. І.

представника відповідача адвоката Головенка Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Немирові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» - Маланок Альони Ігорівни до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив, стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 64 965,02 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Позов мотивований тим, що Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №-16-01 від 10.06.2022 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля RAVON R2, д.р.н. НОМЕР_1 .

20.12.2022 р. у Вінницький обл., вулиця Хмельницьке шосе, 67А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RAVON R2, д.р.н. НОМЕР_1 та автомобіля ВАЗ 21011, д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Згідно з Постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/30122/22 від 20.01.2023 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 19120884- 02-16-01 від 10.06.2022 року страховим випадком є Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за умови, що особа, винна в скоєнні ДТП, встановлена, і ця особа - не водій застрахованого ТЗ (п.4.1.1.1. Договору страхування). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (п. 5.1. Договору страхування). Підстава для визначення розміру збитку є рахунок СТО, обраної Страховиком (п. 5.2. Договору страхування).

Відповідно до рахунку - фактури № Ф-00000123 від 11 січня 2023 р. та Акту виконаних робіт № Ф-00000123 від 31 січня 2023 р. вартість відновлювального ремонту а/м RAVON R2, д.р.н. НОМЕР_1 складає 64 965,02 грн.

Так, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 64 965,02 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 2270520-1 від 13.01.2023 року та платіжною інструкцією № 1931 від 13.01.2023 року.

Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо ТЗ ВАЗ 21011, д.р.н. П7633ВИ, не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, яз зазначає представник позивача, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент події не була забезпечена за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи.

Згідно з Постановою Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/30122/22 від 20.01.2023 винною особою є ОСОБА_1 .

Представник позивача зазначає, що суд визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Якщо відновлювальний ремонт транспортного засобу не проводився, то розмір шкоди визначається виходячи з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи. А так як відновлювальний ремонт транспортного засобу RAVON R2, д.р.н. НОМЕР_1 здійснювався на станції технічного обслуговування, підтвердженням чого є Акт виконаних робіт № Ф-00000123 від 31.01.2023 р., яким визначено, що вартість запасних частин та робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля становить 64 965,02 грн., за страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 2270520-1 від 13.01.2023 р. по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 64 965,02 грн., виплата якого підтверджується позивачем наявними в матеріалах справи платіжною інструкцією № 1931 від 13.01.2023 року. Тому, в даному випадку розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 64 965,02 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 24.09.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 16.01.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача адвокат Головенко Є.В. у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, встановив наступне.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Судом встановлено, що 10.06.2022 між ПАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -16-01 від 10.06.2022, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «RAVON R2», д.р.н НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вищевказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування.

За змістом п. 4.1.1 договору, страховим випадком визнається дорожньо-транспортна пригода.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 транспортний засіб марки «RAVON R2», д.р.н НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2023 у справі № 127/30122/22 водій транспортного засобу, марки «ВАЗ 21011» ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди 20.12 2022 були пошкоджені автомобілі «ВАЗ 21011» д.р.н. НОМЕР_4 та «RAVON R2» д.р.н НОМЕР_1 , які отримали механічні пошкодження.

27.12.2022 оцінювачем ПрАТ «СК «ВУСО» проведено огляд транспортного засобу «RAVON R2» д.р.н НОМЕР_1 та складено протокол огляду.

Згідно рахунку на оплату №Ф-00000123 від 11.01.2023 та акту виконаних робіт №Ф-00000123 від 31.01.2023, виданих ФОП ОСОБА_4 , вартість деталей на автомобіль «RAVON R2» д.р.н НОМЕР_1 становить 64 965,02 грн.

Відповідно до страхового акту № 2270520-1 від 13.01.2023 подія кваліфікована, як страховий випадок та прийнято рішення виплатити страхове відшкодування в розмірі 64 965 грн. 02 коп., шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_4 .

За платіжною інструкцією № 1931 від 13.01.2023 ПрАТ «СК «ВУСО» перерахувала ОСОБА_4 64 965, 02 грн. за договором № -16-01 від 10.06.2022, рахунок №Ф-00000123 від 11.01.2023.

Відтак, позивач відшкодував завдані збитки внаслідок ДТП у розмірі 64 965, 02 грн.

Згідно інформації з Централізованої бази даних МТСБУ відсутні відомості про наявність договору страхування транспортного засобу П7633ВИ.

Згідно ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином за загальним правилом обов`язок відшкодувати майнову шкоду покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Відповідно до положень ч.ч. 16-17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ст. 25 вказаного Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи відповідальної за заподіяні збитки.

Аналогічне положення міститься й у статті 27 Закону України «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Таким чином новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника, а деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинення шкоди особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Вищевказана позиція детально викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

У абзаці 2 п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч.2 ст. 1192 розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У Постанові Верховного суду України від 06.07.2018 року у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» виконало покладений на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди, завданої власнику транспортного засобу RAVON R2, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 20.12.2022 з вини водія транспортного засобу ВАЗ 21011, д.р.н. П7633ВИ ОСОБА_1 , у зв`язку із чим позивач отримав право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків.

Отже, заслухавши представника відповідача, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» підлягають задоволенню, внаслідок чого з відповідача в порядку регресу матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 64 965,02 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 993, 979, 1166, 11187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 273, 354, 355ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 64 965 (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 02 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» витрати з оплати судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО», , юридична адреса: вул. Казимира Малевича,31, м.Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 16.05.2025 року.

Суддя Т. Є. Войницька