Провадження № 2/202/1134/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Павелко Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 13.09.2006 року. Після її смерті у Шостій Дніпровській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 947/2006. Рішенням Народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 30.07.1982 розглядаючи спір про визнання права власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та поділу цього майна їм в натурі, судом було визнано за кожним в рівних долях по 1/2 частині зазначеного майна та виділено ОСОБА_3 55/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_2 45/100 частини домоволодіння з виплатою їй від ОСОБА_3 грошової компенсації. В подальшому ОСОБА_2 зареєструвала свою частину майна за вищевказаним рішенням суду, про що в КП "МБТІ" ДОР було зроблено запис в реєстрову книгу за № 346-50, що підтверджується листом № 13643 від 11.10.2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.07.2004 року. Серед спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину фактично, були дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 . Під час життя ОСОБА_2 своє право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 не оформила, тому спадкове майно 50% від 1/2 частини домоволодіння, яка була визначена вказаним рішенням суду, після його смерті також є складовою спадкового майна. Під час життя, 23.05.2005 ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона заповіла своєму сину ОСОБА_4 1/4 частину належного їй домоволодіння з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та 3/4 частини цього домоволодіння з земельною ділянкою онуку ОСОБА_1 . ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем на момент її смерті, що підтверджується довідкою в спадковій справі про зареєстрованих осіб. В період, що відведений для прийняття спадщини після смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер також, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 18.09.2024 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, яку мотивовано тим, що правовстановлюючі документи на нерухоме майно та документ, який підтверджує реєстрацію права власності за спадкодавцем містять розбіжності щодо частки у праві власності.

З огляду на наведене, позивач просить суд визнати за ним право власності на 3/4 частини домоволодіння.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, 13.01.2025 року подала уточнюючу позовну заяву де просила визнати право власності за позивачем повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 19.03.2025 року через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, у якому заперечував щодо задоволення позовних вимог, адже в матеріалах справи відсутні підтвердження набуття, належного оформлення та державної реєстрації щодо нерухомого майна померлого, що свідчить про те, що позивач позбавлений права набуття спадкових прав на домоволодіння в цілому.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 13.09.2006 року. Після її смерті у Шостій Дніпровській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 947/2006. Рішенням Народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 30.07.1982 розглядаючи спір про визнання права власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та поділу цього майна їм в натурі, судом було визнано за кожним в рівних долях по 1/2 частині зазначеного майна та виділено ОСОБА_3 55/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_2 45/100 частини домоволодіння з виплатою їй від ОСОБА_3 грошової компенсації. В подальшому ОСОБА_2 зареєструвала свою частину майна за вищевказаним рішенням суду, про що в КП "МБТІ" ДОР було зроблено запис в реєстрову книгу за № 346-50, що підтверджується листом № 13643 від 11.10.2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.07.2004 року. Серед спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину фактично, були дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4 . Під час життя ОСОБА_2 своє право на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 не оформила, тому спадкове майно 50% від 1/2 частини домоволодіння, яка була визначена вказаним рішенням суду, після його смерті також є складовою спадкового майна. Під час життя, 23.05.2005 ОСОБА_2 було складено заповіт, яким вона заповіла своєму сину ОСОБА_4 1/4 частину належного їй домоволодіння з земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та 3/4 частини цього домоволодіння з земельною ділянкою онуку ОСОБА_1 . ОСОБА_1 був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем на момент її смерті, що підтверджується довідкою в спадковій справі про зареєстрованих осіб. В період, що відведений для прийняття спадщини після смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер також, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 18.09.2024 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій.

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, відтак, є таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Щодо розбіжностей у розмірі земельної ділянки у правовстановлюючих документах, суд зазначає, що Рішенням Народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 30.07.1982 розглядаючи спір про визнання права власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та поділу цього майна їм в натурі, судом було визнано за кожним в рівних долях по 1/2 частині зазначеного майна та виділено ОСОБА_3 55/100 частини домоволодіння, а ОСОБА_2 45/100 частини домоволодіння з виплатою їй від ОСОБА_3 грошової компенсації. З технічного паспорту від 30.09.2021 року вбачається, що сторони так і не вчинили перебудову, а тому не змінили технічний стан майна та виділ майна не відбувався між співвласниками і відповідно реєструвати нові частки підстав не було, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо судового збору.

Відносно розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, то суд вважає, що витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на позивача, оскільки вказаний вище позов виник не через винні дії Дніпровської міської ради, підстав для покладення витрат на Дніпровську міську раду немає.

У зв`язу з перебуванням судді у щорічній черговій відпустці з 06.06.2025 по 16.06.2025 включно, повний текст рішення складено 17.06.2025 року.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1217, 1268, 1269 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Шоста Дніпровська державна нотаріальна контора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.06.2025 року.

Суддя І.Я. Дребот