Справа № 585/2004/25
Номер провадження 2/585/832/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Цвєлодуб Г.О.,

за участю секретаря с/з Салій О.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Сумській області, про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В:

29.05.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, третя особа: Управління Державної інспекції архітектури та містобудування у Сумській області, про визнання права власності на самочинне будівництво.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0048 га, кадастровий номер :05:074:0132, цільове призначення: для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В 2021 році нею на вказаній земельній ділянці без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт та належним чином завіреного проекту було збудовано гараж літ. А-1, площею забудови 31,3 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 . Вона звернулася до виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області з заявою щодо введення в експлуатацію гаражу літ. А-1 площа забудови 31,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . Однак їй було відмовлено з посиланням на п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від квітня 2011 № 461, який передбачає прийняття в експлуатацію самовільно збудованих об`єктів за рішенням суду, шляхом подання відповідної декларації. Державної інспекцією архітектури та містобудування України їй було відмовлено у реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта. Введення в експлуатацію самочинно збудованого гаражу літ. А-1 загальною площею 25,9 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :05:074:0132, можливо після визнання за нею в судовому порядку права власності на самочинне будівництво та подання після цього декларації щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду.

Тому просила визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж літ. А-1, загальною площею 25,9 кв.м. ( площею забудови 31,3 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :05:074:0132.

Ухвалою суду від 29 травня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися. Хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи.

Позивача надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.10.2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 731, засвідченого приватним нотаріусом Білашенко Ю.В. ОСОБА_1 придбала земельну ділянку загальною площею 0,0048 га ( кадастровий номер :05:074:0132) за адресою АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, категорія земель землі житлової та громадської забудови (а.с.11-14).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183563411 від 04.10.2019 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :05:074:0132 площею 0,0048 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів (а.с.15).

На замовлення ОСОБА_1 01 травня 2025 року було виготовлено технічних паспорт на гараж за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.16-26).

В звіті про проведення технічного обстеження гаража, що розташований на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , складеного 03.05.2025 року експертом Тимошенко С.Д., зазначено, що за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта: гараж по АДРЕСА_1 встановлено відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації ( а.с.27 -36).

Згідно відповіді виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 19.05.2025 року № 02.1-25/ 1671 « Про ведення в експлуатацію гаража», ОСОБА_2 роз`яснено, що до надання позову до суду про визнання права власності на самовільно збудований гараж необхідно звернутися до Державної інспекції архітектури та містобудування України, яка є компетентним державним органом і після отримання відповіді, у разі відмови або вимогам не передбачених законодавством, можна звернутися до суду. Прийняття в експлуатацію самовільно збудованого гаража за рішенням суду здійснюється відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів шляхом подачі заповненої декларації через Центр надання адміністративних послуг. Також зазначено, що між виконавчим комітетом Роменської міської ради і позивачко. Відсутній спір щодо вказаного об`єкту будівництва, оскільки земельна ділянка площею 0,0048 га «для будівництва індивідуальних гаражів» була надана у приватну власність рішенням Роменської міської ради і відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2019 року належить позивачу на праві приватної власності (а.с.37-38).

Відповідно до витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, на запит СА 01:2992-8654-5544-1007 від 15.05.2025 року, ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації про готовність до експлуатації ( а.с.39-40).

Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість гаражу, загальною площею 25,9 кв.м. що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 73622 грн. (а.с.42-53).

В силу ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При таких обставинах, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо : 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст. 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинно будівництво нерухомого майна, не набуває право власності на нього (ч. 2 цієї статті).

Водночас згідно із ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним паво власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З контексту ч. ч. 3 та 4 ст. 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм ч. 3 ст. 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 02.12.2015 в справі № 6-1328цс15.

У пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність (абзац 3 п.22 Постанови).

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд враховує, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка для будівництва індивідуального гаража, на якій вже збудований капітальний гараж, який відповідає вимогам безпечності та надійності експлуатації, а також те, що права інших осіб при цьому не порушуються, а представники відповідачів заперечень проти позову не подали. Таким чином є всі підстави для визнання за позивачем права власності на гараж розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем, оскільки він не висуває вимоги про стягнення їх з відповідача.

Керуючись ст. ст. 16, 316,328,375, 376,392,1218, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на самочинно збудований гараж літ. А-1, загальною площею 25,9 кв.м. ( площею забудови 31,3 кв.м.) за адресою АДРЕСА_1 на земельній ділянці для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :05:074:0132.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ