ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 червня 2025 року

м. Харків

справа № 641/2688/24

провадження № 22-ц/818/2952/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», третя особа: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року, ухвалене суддею Богдан М.В., -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна», третя особа: ОСОБА_2 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 16 жовтня 2023 року об 11:00 год. на автодорозі Т-19-13 «Липоводолинський район Сумської області), ОСОБА_2 на автомобілі DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, здійснив наїзд на автомобіль «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася у зв`язку з порушенням водієм ОСОБА_2 п. 13.3 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є відповідач ТОВ «Агрологістика Україна», вказаний транспортний засіб застрахований в ТДВ СК «Альфа-Гарант». 16 жовтня 2023 року страховика письмово повідомлено про настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23 від 01 грудня 2023 року встановлено розмір вартості пошкоджень автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що складає 75881,04грн. 31 січня 2024 року страхова компанія ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 53760,24грн., що підтверджується довідкою з АТ КБ «ПриватБанк». Не відшкодованою залишилась сума 22 120,80грн., та вартість за виготовлення експертної оцінки в розмірі 4870грн. Зазначає, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась з вини ОСОБА_2 , йому також була заподіяна моральна шкода, а саме були заподіяні душевні страждання, з приводу необхідності ремонту свого автомобілю та нестачі коштів на його відновлення. Свої моральні страждання позивач оцінює у розмірі 10000,00 гривень.

Просить суд стягнути з ТОВ «Агрологістика Україна» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 26 990,80грн., яка складається з: 22 120,80грн. (розмір невідшкодованої шкоди, та 4870грн. (витрат на проведення експертної оцінки), а також стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агрологістика Україна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22 120,80грн., моральну шкоду в розмірі 3000грн., витрати на проведення оцінки експерта в розмірі 4870грн., та сплачений судовий збір у розмірі 1211,20грн., а всього 31 202грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрологістика Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не зменшив суму стягнення матеріальної шкоди на суму франшизи 3 200грн., яка були ними сплачена на користь позивача платіжною інструкцією № 20137 від 25 квітня 2024 року. З урахуванням сплаченої ними суми франшизи розмір матеріальної шкоди складатиме 18 920,80грн.

Також звертає увагу на те, що даний позов пред?явлено до неналежного відповідача. Вважає, що належним відповідачем у справіє страхова компанія ТДВ СК «Альфа-Гарант», оскільки розмір шкоди не перевищує ліміту відповідальності останнього.

Пред?явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що різниця між вартістю матеріального збитку, завданого позивачу та сумою відшкодованою страховиком підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки в даному випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Враховуючи що внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у розмірі 3 000грн., який відповідає вимогам розумності та справедливості.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 16 жовтня 2023 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі Т-19-13 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не впорався з керуванням, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався назустріч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушив вимоги пункту 13.3 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена статтею 124 КУпАП.

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2023 року у справі №581/923/23 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбачено ст.124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850грн.

Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_2 в судовому засіданні провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, зазначивши, що він не врахував погодних умов, адже був дощ, і на заокругленні дороги задню частину його автомобіля винесло на зустрічну смугу руху, відбулося зіткнення із автомобілем, що рухався назустріч.

Постанова суду набрала законної сили 10 листопада 2023 року та оскаржена ОСОБА_2 не була.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як свідчать матеріали справи власником пошкодженого транспортного засобу марки Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 .

Під час ДТП транспортний засіб Mitsubishi, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23 від 01 грудня 2023 року: ринкова вартість транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 183 767,52грн.; вартість відновлювального ремонту ТЗ складає 150 281,78грн.; вартість матеріального збитку складає 75881,04грн.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1) ч.1 ст.1188 ЦК України).

Також, частиною 1 ст.1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту гл.82 ЦК вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13.

Власником транспортного засобу марки DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є відповідач ТОВ «Агрологістика Україна», що не заперечується останнім.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Агрологістика Україна», працівником якого на момент ДТП був ОСОБА_2 , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213385105 від 21 лютого 2023 року, страхова сума на одного потерпілого - 160 000грн. за шкоду, заподіяну майну; Розмір франшизи 3 200грн.

Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригод покладається на страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на Моторне (транспортне) страхове бюро України).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 6 Закон №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.9.1. ст.9 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

При цьому, статтею 12 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (ст.36 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 20 серпня 2024 року у справі №712/9328/21 та Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц.

Матеріали справи свідчать та не заперечується учасниками справ, що після ДТП позивач звернувся до страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхової суми у зв`язку з вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля.

На замовлення страхової компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант» суб`єктом оцінювальної діяльності ФОП СОД ОСОБА_3 було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №ЦВ/23/5769 від 11 січня 2024 року з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 65 826,28грн. з ПДВ на вартість матеріалів та складових; вартість матеріального збитку складає 56960,24грн. без ПДВ на вартість матеріалів та складових.

31 січня 2024 року за результатами звернення позивача до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», страховою компанією було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 53760,24грн., за вирахуванням франшизи в розмірі 3200грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Вважаючи виплачений страховою компанією розмір страхового відшкодування недостатнім, позивач 22 березня 2024 року звернувся до ТОВ «Агрологістика Україна» із вимогою про стягнення невідшкодованої різниці шкоди, заподіяної належним відповідачу автомобілем та з вини його працівника у розмірі 26 990,80грн.

Як вбачається із відповіді ТОВ «Агрологістика Україна» від 25 квітня 2024 року ТОВ «Агрологістика Україна» погодилося оплатити на зазначені позивачем реквізити лише суму франшизи 3 200грн., в іншій частині було відмовлено.

Факт її оплати ТОВ «Агрологістика Україна» підтверджується копією платіжної інструкції №20137 від 25 квітня 2024 року.

Отже, з викладеного вбачається, що різниця між виплаченою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» потерпілому ОСОБА_4 страхового відшкодування (53760,24грн.) та майновою шкодою (75 881,04грн.), за вирахування сплаченою позивачем франшизи (3 200грн.) становить 18 921,80грн.

Відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23 від 01 грудня 2023 року, на який посилається позивач:

ринкова вартість транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту пригоди, на дату огляду 01 грудня 2023 року складає 183 767,52грн.;

вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 без урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, на дату огляду 01 грудня 2023 року складає 150 281,78грн.;

вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mitsubishi», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату огляду 01 грудня 2023 року складає 75881,04грн.

Із змісту вказаного висновку вбачається, що вартість матеріального збитку, яка складає 75881,04грн., розрахована з урахуванням зносу запасних частин без втрати товарної вартості.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач просив стягнути з відповідача ТОВ «Агрологістика Україна» саме різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (53760,24грн.) та вартістю матеріального збитку (75881,04грн.) визначеного висновком від 01 грудня 2023 року щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-71/12-23.

Вимог щодо стягнення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей пошкодженого транспортного засобу позивачем не заявлялось.

Враховуючи, що позивачем заявлені вимоги щодо стягнення вартості матеріального збитку саме з урахуванням зносу, що є частиною страхової виплати, а також те, що виплата страхового відшкодування на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 53760,24грн. не перевищувала мінімального розміру (ліміту) страхової суми за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213385105 від 21 лютого 2023 року, який був встановлений на час виникнення спірний правовідносин 160 000грн., суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо покладення цього обов?язку на ТОВ «Агрологістика Україна», адже обов?язок з виплати суми страхового відшкодування з урахуванням зносу покладений на страхову компанію ТДВ «СК «Альфа-Гарант», а тому належним відповідачем у справі повинен бути ТДВ «СК «Альфа-Гарант».

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі №635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22 120,80грн. та витрат а проведення оцінки експерта в розмірі 4870грн.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів зазначає, наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та пунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та пунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/6617 звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

Позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди зазначає, що через ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням його майна (автомобіля). Він був вимушений витрачати час та кошти, яких не вистачало, на ремонту свого автомобіля.

Таким чином, із змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону №1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону№1961-IV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в її моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

З урахування викладених обставин справи колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром спричиненої позивачеві зазначеним ДТП моральної шкоди 3 000грн., оскільки такий розмір є достатнім та доведеним, враховує принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам ст.1167 ЦК України, а також роз`ясненням, даним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки розмір задоволених позовних вимог складає 12,33%, тому розмір судового збору за подання позовної заяви складатиме 149,34грн. (1 211,20грн. * 12,33%), який підлягає стягненню з ТОВ «Агрологістика Україна» на користь ОСОБА_1 ..

Оскільки розмір задоволених вимог апеляційної скарги становить 87,67%, тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги складатиме 1 592,78грн. (1 816,80грн. * 87,67%).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агрологістика Україна» підлягає стягненню різниця судового збору в розмірі 1 443,44грн. (1 592,78грн. - 149,34грн.).

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» про відшкодування матеріальної шкоди - скасувати і у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрологістика Україна» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 443,44грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

Ю.М. Мальований