ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Київ

Справа № 753/5277/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4883/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Буцан Оксана Володимирівна, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року (ухвалено у складі судді Якусика О.В., повне рішення складено 29 жовтня 2024 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування записів про право власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, зобов`язання поновити відомості про особу, як про власника нерухомого майна

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У 2021 році ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51717596 від 20.03.2020 p., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_2 .

2) скасувати запис про право власності № 36030492 від 19.03.2020 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_2 .

3) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55896420 від 23.12.2020 p., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_3 .

4) скасувати запис про право власності № 39885303 від 23.12.2020 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 за ОСОБА_3 .

5) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51717174 від 20.03.2020 p., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_2 .

6) скасувати запис про право власності № 36030229 від 19.03.2020 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_2 .

7) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55896859 від 23.12.2020 p., видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_4 .

8) скасувати запис про право власності № 39885745 від 23.12.2020 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_4 .

9) витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 з чужого незаконного володіння в ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

10) витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 з чужого незаконного володіння в ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

11) зобов`язати державних реєстраторів поновити відомості про ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно як про власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

12) зобов`язати державних реєстраторів поновити відомості про ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно як про власника квартири за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 незаконно здійснив звернення стягнення на предмети іпотеки та в подальшому 23 грудня 2020 року відчужив їх третім особам. Позивач зазначала, що при звернені стягнення на предмет іпотеки приватним нотаріусом Київського МНО Гамаль І.М. не було дотримано вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та порядок реєстрації нерухомого майна, оскільки позивач не отримувала вимоги або повідомлення від ОСОБА_2 про усунення порушення основного зобов`язання, що є необхідною умовою звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Вказувала, що на момент звернення стягнення на предмети іпотеки спірні квартири перебували під арештом, накладеним приватним виконавцем Телявським А.М., а вартість спірних квартир більш ніж вдвічі перевищувала суму позики. При цьому, при зверненні стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 не було узгоджено із позивачем вартість предметів іпотеки та не відшкодовано позивачу перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог.

Вважаючи, що спірне нерухоме майно вибуло з її володіння не з її волі, а на підставі незаконного звернення стягнення на нього, позивач просить витребувати вказане нерухоме майно - квартири у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Також позивач зазначає, що її було неправомірно знято з реєстрації новим власником ОСОБА_4 , чим також порушується її право на житло, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Дарницький районний суд міста Києва рішенням від 19 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням Буцан О.В. в інтересах ОСОБА_1 28 листопада 2024 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував норми частин третьої, дев`ятої статті 83 ЦПК України, частини четвертої, п`ятої статті 178 ЦПК України та взяв до уваги всі докази відповідачів та пояснення третьої особи, які були направлені до суду разом із відзивом/заявою про долучення доказів до справи та надані на вимогу суду, але при цьому доказів одночасного направлення відзиву/заяви/пояснення іншим учасникам не мали. Докази не були завірені належним чином, а деякі подані суду з порушення строку їх надання та за відсутності клопотання про поновлення такого строку, про які було достеменно відомо суду, тоді як в силу частини восьмої статті 83 ЦПК України такі докази не повинні були прийматися судом до уваги та суд мав вирішити справу за наявними в ній матеріалами.

З урахування цього, суд не врахував, що всі докази надані відповідачами та третьою особою є недопустимими та прийняття їх до уваги є неприпустимим при ухваленні відповідного рішення та є порушенням одного із основних принципів цивільного судочинства верховенства права, а також принципу юридичної визначеності.

Суд неповно дослідив матеріали нотаріальної справи, які не містять всіх копій документів необхідних для вчинення такої нотаріальної дії, як реєстрація права власності на предмети іпотеки, а ті, що містяться в ній - оформлені з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правил ведення нотаріального діловодства, що призвело до порушення норм матеріального права. Зокрема, копії матеріалів нотаріальної справи не містять:

1) відмітки «Згідно з оригіналом», а лише напис на останній сторінці «Всього прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 34 аркуші», підпис та печатку нотаріуса;

2) копії паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податку ОСОБА_2 , а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перевірку відсутності податкової застави, заборони відчуження та/або арешту предметів іпотеки;

3) довідка про заборгованість від 17 січня 2021 року - не містить відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності (станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації);

4) копії звітів про ринкову вартість квартир не завірені належним чином, оскільки відсутнє зазначення анкетних даних особи, які завірила такий звіт, її посади та немає відмітки засвідчення копії документів «Згідно з оригіналом». Також на них відсутня проставлена нотаріусом відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса;

5) повідомлення від 17 січня 2021 року за реєстровим №224 не містить у правому нижньому куті аркуша серію та номер використаного на нотаріальну дію спеціального бланку нотаріального документу;

Оскільки всі докази надані відповідачами та третьою особою є недопустимими, відповідно відповідачі не довели обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильному застосуванні закону судом, відповідно таке рішення не може вважатися законним і обґрунтованим в розумінні статті 263 ЦПК України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - Садова В.В. проти апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити з підстав необґрунтованості викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Буцан О.В. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Огородник К.Я. та представник відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_3 - адвокат Садова В.В. кожен окремо проти апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити з підстав необґрунтованості викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. у судове засідання не з`явилася будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду.

З урахуванням думки учасників справи, які проти розгляду справи за відсутності третьої особи не заперечували, з огляду на приписи ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності третьої особи, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляд, проте не з`явилася в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав встановленим, що 16 квітня 2019 між ОСОБА_2 як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником укладено Договір позики, відповідно до умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 1 931 040 грн., що є еквівалентом суми 71 520 доларів США за курсом продажу доларів США в АТ КБ «Приват Банк» на день укладення цього договору, які позичальник зобов`язався повернути позикодавцю у строк до 16 квітня 2020 року шляхом щомісячної сплати еквіваленту у 1 460 доларів США до 16 березня 2020 року та 55 460 доларів США у строк до 16 квітня 2020 року.

16 квітня 2019 року з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як іпотекодавцем укладено Договори іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстровані за № 1684 і 1686, відповідно до умов яких іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно - квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Відповідно до пунктів 1.2 цих іпотечних договорів заставна вартість кожного предмета іпотеки становить по 2 317 248,00 грн.

Як передбачено пунктами 4.2. іпотечних договорів звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду або виконавчого напису нотаріуса або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя або за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 договору іпотеки та відповідно до Закону України «Про іпотеку» (п. 4.6 договорів).

Як визначено пунктом 5.1. договорів іпотеки іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» або право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у разі настання обставин, передбачених в п. 4.1. договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим/цінним листом або передає через нотаріальні органи в порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат» іпотекодавцю або вручає особисто повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У повідомленні зазначають спосіб або способи задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачені Законом України «Про іпотеку», який або які будуть застосовані іпотекодержателям для задоволення своїх вимог.

Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. із заявою, в якій просив приватного нотаріуса передати громадянці України ОСОБА_1 вимогу в порядку статті 35 Закону України «Про іпотеку».

У цій вимозі ОСОБА_2 вимагав усунути порушення, а саме сплатити заборгованість за договором позики, розмір якої станом на 17 січня 2020 складає 3 716 370,05 гривень, що є еквівалентно 152 623 доларів США, з яких:

1 741 512,00 грн, що є еквівалентом 71 520,00 доларів США - залишок за договором позики;

1 974 858,05 грн, що є еквівалентом суми 81 103,00 доларів США - загальна сума пені за період з 16 травня 2019 року по 17 січня 2020 року, та повідомив, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцяти денного строку має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»..

Повідомлення від 17 січня 2020 року, зареєстроване в реєстрі за № 224, вручено приватним нотаріусом Гамаль І.М. та отримано особисто ОСОБА_1 , про що свідчить її власноручний напис і підпис на цьому повідомленні. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 12095/12096/22-32 від 11 листопада 2022 року рукописний запис «Отримала особисто 17.01.2020 ОСОБА_1 » та підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься на зворотній стороні аркуша повідомлення від 17.01.2020, складеного від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. на ім`я ОСОБА_1 , зареєстрованого в реєстрі за № 224, виконані ОСОБА_1 .

18 березня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Центрексперт» складено висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 складає 1 758 517,00 грн.

18 березня 2020 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Центрексперт» також складено висновок про вартість майна, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 складає 1 501 106 грн.

ОСОБА_2 також подав державному реєстратору Довідку про заборгованість станом на 17 січня 2021 року, згідно з якою заборгованість ОСОБА_1 за договором позики складає 3 7 16 370,05 гривень, з них: залишок боргу за договором позики 1 741 512,00 грн., пеня з 16.5.2019 по 17.01.2020 - 1 974 858,05 грн.

19 березня 2020 року ОСОБА_2 звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 1684 від 16 квітня 2019 року. Реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 було здійснено на підставі договір іпотеки, серія та номер: 1684, виданий 16.04.2019, видавник: Гамаль І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Відомості до реєстру внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51717596 від 20.03.2020 12:07:12, приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

19 березня 2020 року ОСОБА_2 також звернув стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 1686 від 16 квітня 2019 року. Реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 було здійснено на підставі договору іпотеки, серія та номер: 1686, виданий 16.04.2019, видавник: Гамаль І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу. Відомості до реєстру внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51717174 від 20.03.2020 11:56:15, приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

У подальшому ОСОБА_2 продав квартиру за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 9544, виданий 23.12.2020, видавник: Гамаль І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, номер запису про право власності 39885745. Відомості до реєстру внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55896859 від 23.12.2020 16:08:48, приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Як вказує третя особа, для реєстрації їй було подано: оригінали Договорів іпотеки, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 16 квітня 2019 року за реєстровим № 1684 та за реєстровим № 1686; повідомлення про передачу заяви громадянці ОСОБА_1 , яке вона отримала особисто; довідку про заборгованість ОСОБА_1 за договором позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 16 квітня 2019 року за реєстровим № 1683; документи, що підтверджують особу; звіт про оцінку майна, зроблений суб`єктом оціночної діяльності; квитанцію про сплату адміністративного збору.

Також 23 грудня 2020 року ОСОБА_2 продав квартиру за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, квартири, серія та номер: 9547, виданий 23.12.2020, видавник: Гамаль І.М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, номер запису про право власності 39885303. Відомості до реєстру внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55896420 від 23.12.2020 16:00:59, приватний нотаріус Гамаль Ірина Миколаївна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Вважаючи, що відповідач-1 незаконно звернув стягнення на предмети іпотеки та відчужив їх в подальшому третім особам, а рішення про реєстрацію права власності на спірні квартири за ОСОБА_2 та в подальшому за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є протиправними, позивач звернулася з вказаним позовом до суду про скасування рішення про реєстрацію права власності та витребування спірного майна на користь ОСОБА_1 .

Суд вважав, що пункт 5.1. договорів іпотеки за своїм змістом складає іпотечне застереження, яке прирівнюється до договору, згідно з яким іпотекодавець засвідчує, що він надає згоду на набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем за власним одноосібним письмовим рішенням, яке не потребує укладення сторонами окремого договору про застосування вказаного позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки.

З урахуванням умов укладених між сторонами іпотечних договорів, зокрема пунктів 4.2., 5.1., якими передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Законом України «Про іпотеку», ОСОБА_2 мав право у досудовому порядку задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки на підставі вказаного застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Суд вважав, що позивач не спростував презумпцію належного повідомлення іпотекодавця (боржника) про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, а тому відповідач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Доводи позивача щодо неотримання нею вимоги чи повідомлення про звернення стягнення на предмети іпотеки спростовуються матеріалами справи.

Суд установив, що для реєстрації права власності на підставі договорів іпотеки ОСОБА_2 надав договори іпотеки, умови яких містять застереження щодо можливості передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, копії письмової вимоги від 17 січня 2020 року про усунення порушення основного зобов`язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, повідомлення приватного нотаріуса Гамаль І.М., яким передано ОСОБА_1 цю вимогу, з відміткою про отримання цієї вимоги ОСОБА_1 особисто, довідку про заборгованість за основним зобов`язанням станом на 17 січня 2020 року, звіти про оцінку майна, згідно з якими вартість предметів іпотеки становила:

- квартири АДРЕСА_3 - 1 758 517,00 грн.

- квартири АДРЕСА_4 - 1 501 106 грн.

Оскільки відповідач-1 під час реєстрації права власності на спірну квартиру надав державному реєстратору всі необхідні документи, визначені статтями 35, 37 Закону України «Про іпотеку», пунктом 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державний реєстратор прийняв надані документи та здійснив реєстрацію відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд вважав, що позивач не довів наявності підстав для скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51717596 від 20 березня 2020 року та індексний номер: 51717174 від 20 березня 2020 року про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 та на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00 за ОСОБА_2 .

Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський А.М. 06 грудня 2019 року виніс постанову виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_1, якою наклав арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 11 000 USD та 2501,40 UAH.

Згідно з наданими позивачем інформаційними довідками від 04 березня 2021 року станом на дату звернення стягнення на предмети іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зареєстровано лише записи про обтяження (іпотеки та заборони) на користь набувача права власності на предмети іпотеки. Отже, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Телявський А.М., як державний реєстратор, державну реєстрацію арешту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень тих квартир, що були передані відповідачу-1 в іпотеку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) не здійснював, про що свідчить відсутність в Реєстрі відповідних записів.

Матеріали справи не містять підтвердження повідомлення приватним виконавцем ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, як це передбачено частиною третьою статті 51 Закону України «Про іпотеку».

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В, пояснення учасників справи, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Межі апеляційного розгляду

За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до:

1) неповноти судового розгляду в частині дослідження доказів (документів), що були подані нотаріусу для реєстрації права власності на предмет іпотеки;

2) порушення судом процесуальних норм в частині:

- прийняття та оцінки доказів, долучених відповідачами із порушенням порядку їх отримання і подання, без їх належного засвідчення;

- прийнятті та врахуванні пояснень третьої особи, поданих із порушенням порядку їх подання;

- неврахування та ненадання належної оцінки копіям матеріалів нотаріальної справи, яка оформлена нотаріусом із порушенням профільного законодавства.

3) у зв`язку із пунктами 1 та 2 - відповідачі не довели обставин, що мають значення для справи, на спростування позиції позивача, що є підставою для задоволення позову.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову в повному обсязі суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є необґрунтованими, а викладені в позові доводи спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції та вказує на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття законного судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом

Положеннями статті 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 922/2179/24 зроблено висновок, що «допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування, бо не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновок про недопустимість доказу можна зробити виключно із застосуванням норми матеріального права, яка містить пряму заборону використання відповідного засобу доказування на підтвердження певної фактичної обставини справи».

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з передбачених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.27).

Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону. Тягар доведення недопустимості доказу покладено на особу, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ. Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у справі № 910/3493/21, від 16 березня 2021 року у справі № 905/1232/19, від 02 березня 2021 року у справі № 922/2319/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 913/502/19.

Щодо прийняття заяв по суті справи та доказів судом

За приписами частин третьої та дев`ятої статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до вимог частини четвертої та п`ятої статті 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: 1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

До пояснень третьої особи застосовуються правила, встановлені частинами третьою-шостою статті 178 цього Кодексу (частина третя статті 181 ЦПК України).

Колегія суддів установила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 при направленні до суду відзивів на позов разом із доказами до нього надали докази їх направлення лише позивачеві (том 1, а. с. 176; а. с. 187). Таким же чином подана заява їх представника - Садової В.В. від 07 липня 2021 року про долучення документів до матеріалів справи (том 2 а. с. 60).

Враховуючи викладене, частково обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку подання відзиву разом із доказами та заяви від 07 липня 2021 року про долучення документів до матеріалів справи відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Заява представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02 листопада 2021 року про долучення документів до матеріалів справи (том 2, а. с. 141), а також письмові пояснення третьої особи (том 2, а. с. 57) не направлені іншим учасникам справи.

Враховуючи викладене, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку подання представником ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заяви від 02 листопада 2021 року про долучення документів до матеріалів справи та пояснень третьої особи щодо позову.

До відзиву ОСОБА_2 долучено завірені копії описів вкладень у цінний лист та завірені копії накладних (чеків) установи поштового зв`язку про направлення відзиву з копіями додатків до нього іншим учасникам справи (том 1, а. с. 222-231).

Враховуючи викладене, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем ОСОБА_2 порядку подання відзиву на позов. Твердження про необхідність надання оригіналів описів із накладними є особистим переконанням позивача, що не ґрунтується на приписах законодавства. В апеляційного суду відсутні сумніви щодо того, що ОСОБА_2 (його представник) направив відзив іншим учасникам справи, незважаючи на надання лише завірених копії описів та накладних.

Надаючи оцінку встановленим обставинам у контексті перевірки дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів враховує таке.

Долучені до заяви представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 07 липня 2021 року докази, а саме: ухвала Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2020 року у справі № 757/17698/20-к та рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року у справі № 753/8286/21 не були дослідженні чи взяті до уваги судом, що вбачається з відсутності посилання на них у рішенні суду.

Аналогічно не була взята судом до уваги долучена до заяви представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02 листопада 2021 року довіреність від 16 квітня 2019 року.

Договір купівлі-продажу квартири від 16 квітня 2019 року (том 2 а. с. 142-143) долучався самим позивачем до позовної заяви (том 1 а. с. 63-64), а тому суд міг встановити відповідні обставини без заяви представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 02 листопада 2021 року.

Пояснення третьої особи не містили доказів на підтвердження будь-яких обставин, а тому фактично зводилися до пояснень учасника справи. Учасник справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 43 ЦПК України має право надавати пояснення суду. Колегія суддів зауважує, що учасник справи має право надати суду як усні, так і письмові пояснення, а тому він не зобов`язаний їх у письмові формі надсилати іншим учасникам справи. У судовому засіданні від 08 липня 2021 року (том 2, а. с. 65-66) третя особа надала пояснення аналогічні тим, що були подані нею в письмовому вигляді.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги в частині недотримання представником відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та третьою особою норм процесуального права є неспроможними, а тому відхиляє їх.

У частині прийняття судом відзивів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом із доказами до них колегія суддів враховує, що, як було встановлено вище, вони були направлені позивачеві. Тобто права позивача в частині надання можливості відповісти на відзиви не було порушено, що також вбачається з матеріалів справи, у яких такі відповіді є (том 1, а. с. 234-236; том 2, а. с. 1-3).

Враховуючи, що інтереси як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_3 , представляє один адвокат - Садова В.В., то фактично відзиви не було направлені лише відповідачу ОСОБА_2 та третій особі на стороні відповідачів.

Відповідно до частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів не може визнати вказані порушення процесуальних норм істотними настільки, що можуть свідчити про порушення завдання цивільного процесу та, як наслідок, призвести до ухвалення неправильного рішення по суті спору, а тому відхиляє відповідні доводи як необґрунтовані та юридично неспроможні для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині взяття таких відзивів разом зі доказами до них до уваги.

Щодо оцінки копій матеріалів нотаріальної справи

Стверджуючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині ненадання належної оцінки копіям матеріалів нотаріальної справи, наданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., скаржник вказує, що копії матеріалів нотаріальної справи:

1) не містять відмітки «Згідно з оригіналом», а лише напис на останній сторінці «Всього прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 34 аркуші», підпис та печатку нотаріуса;

2) не містять копії паспортних даних та реєстраційного номеру облікової картки платника податку ОСОБА_2 , а також витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про перевірку відсутності податкової застави, заборони відчуження та/або арешту предметів іпотеки;

3) довідка про заборгованість від 17 січня 2021 року - не містить відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності (станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації);

4) копії звітів про ринкову вартість квартир не завірені належним чином, оскільки відсутнє зазначення анкетних даних особи, які завірила такий звіт, її посади та немає відмітки засвідчення копії документів «Згідно з оригіналом». Також на них відсутня проставлена нотаріусом відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса;

5) повідомлення від 17 січня 2021 року за реєстровим №224 не містить у правому нижньому куті аркуша серію та номер використаного на нотаріальну дію спеціального бланку нотаріального документу.

Надаючи оцінку вказаним доводам апеляційної скарги колегія суддів враховує таке, що такі посилання не свідчать про те, що нотаріусу не були надані докази, які давали йому підстави звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55 (чинного станом на дату подачі документів до суду) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис) (пункт 5.27).

Як вбачається із матеріалів справи, копії документів, на підставі яких 19 березня 2020 року приватним нотаріусом було здійснено реєстрацію предметів іпотеки за договорами іпотеки № 1684 від 16 квітня 2019 року та № 1686 від 16 квітня 2019 року за ОСОБА_2 , надані суду приватним нотаріусом у прошитому вигляді, де на останньому аркуші міститься напис «всього прошито, пронумеровано та скріплено печаткою 34 аркушів».

Колегія суддів враховує, що такий напис не містить слів «згідно з оригіналом», що є порушенням Стандарту, проте зауважує, що вказана обставина не може свідчити про неможливість взяття до уваги копій таких документів, оскільки як вбачається із матеріалів справи ці копії подані нотаріусом особисто через пошту, а самі копії скріплені печаткою нотаріуса, що виключає розумний сумнів щодо суб`єкта та юридичної сили поданих документів.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не ставив у суді першої інстанції питання щодо визнання поданих нотаріусом доказів недопустимими із цих підстав, а також не просив суд витребувати оригінал нотаріальної справи для усунення виявлених порушень. Також скаржник не вказав, яким чином таке порушення свідчить про недостовірність поданих нотаріусом доказів, при чому настільки, що ця обставина не могла б бути перевірена судом першої інстанції при відповідному клопотанні сторони.

За цих же підстав колегія суддів відхиляє інші доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки неналежне формування (оформлення) нотаріусом нотаріальної справи не може створити негативних наслідків для інших сторін (у цьому випадку відповідачів), які набули прав та обов`язків унаслідок вчинення відповідних нотаріальних дій. Стверджувані позивачем обставини можуть бути підставою для дисциплінарної відповідальності нотаріуса за наслідками розгляду відповідної скарги ОСОБА_1 , проте не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, який встановив обставини справи у тому числі на підставі поданих нотаріусом документів.

Доводи про те, що повідомлення від 17 січня 2021 року за реєстровим №224 не містить у правому нижньому куті аркуша серію та номер використаного на нотаріальну дію спеціального бланку нотаріального документу є також безпідставними й необґрунтованими і колегія суддів їх відхиляє, оскільки в судовому засіданні від 08 липня 2021 року нотаріус, відповідаючи на відповідне запитання суду, пояснив, що таке повідомлення є внутрішнім документом і не є заявою, а тому воно не має засвідчуватися нотаріально й, відповідно, викладатися на окремому нотаріальному бланку. Представник позивача - Кодола Б.С. вказавши після такої відповіді нотаріуса про те, що він ознайомиться із інструкцією і надасть відповідні заперечення, таких заперечень у подальшому не подав.

Колегія суддів наголошує, що у разі посилання на встановлення судоми обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, позивач мав зазначити, які обставини встановлено на підставі цього доказу, чому вони є суттєвими або як вони вплинули на прийняття оскаржуваного рішення. Натомість, позивач обмежилася лише вказівкою на порушення нотаріусом порядку ведення нотаріального діловодства та порядку завірення документів, не вказавши при цьому яким чином такі обставини вплинули на результат вирішення справи в суді першої інстанції.

Щодо документів для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження судом першої інстанції матеріалів нотаріальної справи в частині встановлення обставини надання ОСОБА_2 усіх необхідних документів для реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки з огляду на таке.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553) (у редакції, чинній станом на дату реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 ) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Колегія суддів установила, що довідка про заборгованість від 17 січня 2020 року, надана приватному нотаріусу Гамаль І. М. ОСОБА_2 як іпотекодержателем (том 2, а. с. 91, 99), дійсно не містить відомостей про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу позивача на те, що державна реєстрація права власності ОСОБА_2 на спірні квартири була проведена 19 березня 2020 року, а відповідні відомості (про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації), хоч і не у формі довідки, але були подані приватному нотаріусу Гамаль І.М. для проведення відповідної державної реєстрації.

Так, із матеріалів нотаріальної справи, у них містяться звіти про оцінку майна, у яких оцінка проводилася станом на 18 березня 2020 року (том 2, а. с. 83, 100).

Колегія суддів вважає за можливе стверджувати, що головною обставиною, яку має встановити суд при вирішенні питання про повноту документів, поданих для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, є те, чи у повному обсязі на момент проведення відповідної нотаріальної дії, були надані необхідні документи. Подання таких документів не одномоментно (одним пакетом документів), а в ході ведення такої нотаріальної справи, не свідчить про порушення законного порядку для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку, що суд першої ухвалено рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

При цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

По суті позовних вимог суд першої інстанції дійшов законних, обґрунтованих та правильних висновків щодо необґрунтованості позовних вимог, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують та не вказують на незаконність чи необґрунтованість такого рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись статтями 12, 76-81, 83, 89, 259, 263, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Буцан Оксана Володимирівна, - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 10 червня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова