САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1125/25
Провадження №2/726/231/25
УХВАЛА

18.06.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В. при секретарі Колісник А.Ю. розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним Договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції, -

ВСТАНОВИВ :

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про відвід судді Мілінчук С.В. у якій вказує, що вказана суддя вже розглядала аналогічну справу з тим же предметом позовних вимог та задовольнила позов. Такі обставини, можуть свідчити про загрозу існування сформованої наперед правової оцінки суті спору та створює сумніви в упередженості судді. Враховуючи викладене, просить відвести суддю Мілінчук С.В. від розгляду вказаної справи.

Суд, вивчивши заяву, приходить до висновку про необхідність відмовити у її задоволенні виходячи з наступного.

Так, у провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці, під головуванням судді Мілінчук С.В., перебуває цивільна справа № 726/1125/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору найму житлових приміщень в гуртожитку, у запропонованій позивачем редакції.

Встановлено також, що суддею Мілінчук С.В. було ухвалено рішення у справі № 726/1063/23, провадження №2/726/166/24 за позовом того самого позивача до іншого відповідача ( ОСОБА_3 ) із аналогічними позовними вимогами. Позивні вимоги було задоволено.

Оцінюючи обґрунтованість даної заяви, варто вказати про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлено, що відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 08.04.2025 року. У свою чергу, із заявою про відвід судді звернувся 18.06.2025 року, тобто через більш ніж 2 місяці після отримання ухвали про відкриття провадження. При цьому у своїй заяві відповідач не вказує про те, коли йому стало відомо про підставу для відводу, доводячи винятковість даного випадку, адже заява про відвід подана поза межами встановленого 10-тиденного строку для її подання.

Разом із тим, перелік виключних підстав для відводу закріплено у ст. 36 ЦПК України. Серед випадків, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Саме на таку обставину покликається відповідач.

Однак варто зауважити, що частиною 4 вказаної статті закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Білуха проти України (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому, аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Проаналізувавши матеріали заяви з метою встановлення обставин, які є підставами звернення з заявою про відвід, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про відвід, оскільки заявником не надано належних доказів, які б підтверджували будь-які обставини, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності судді. Фактичною підставою для відводу, є ухвалення суддею рішення у іншій справі, правовідносини у якій виникли з тих самих підстав що і у даній справі та задоволення позовних вимог, що суперечить позиції, запереченням відповідача та його баченню вирішення справи. Будь-яких інших підстав для відводу судді засідання, передбачених ст.ст. 36 та 37 ЦПК України, судом не встановлено.

Таким чином, підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника, яка не підкріплена будь-якими доказами та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного та не можуть оціночно визначатись стороною як сумніви в об`єктивності, неупередженості судді.

Відтак, заява про відвід не містить підстав, визначених ст.36 ст. 37 ЦПК України, а одні тільки оціночні судження сторони стосовно небезсторонності судді не можуть бути підставою для відводу, за таких обставин у задоволенні заяви про відвід судді Мілінчук С.В. у розгляді цивільної справи №726/1125/25 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Мілінчук С.В. у цивільній справі № 726/1125/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Мілінчук