Справа 206/1304/25
Провадження 2/206/1193/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Глущенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що раніше домоволодіння АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 серпня 2006 року НОМЕР_1 . Крім того, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14 грудня 1998 року за № 0010919 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, № 1934 від 29 вересня 1998 року, ОСОБА_2 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0644 га в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 був її син, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 . Відповідно до зазначеного свідоцтва, матір?ю ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . ОСОБА_3 прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , а відтак вважається, що він прийняв спадщину у цілому. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4 та син, позивач по справі, ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , а тому вони прийняли спадщину в цілому. На земельну ділянку право власності оформлено не було, оскільки був відсутні оригінал державного акту. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її син, позивач по справі ОСОБА_1 . 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із частини житлового будинку АДРЕСА_1 і земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 0:09:338:0001. 27 лютого 2025 року державним нотаріусом Першої Кам?янської держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., яка виконує обов?язки державного нотаріуса Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 57/200 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 07 лютого 2025 року. Постановою цього ж державного нотаріуса від 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:09:338:0001. Підставою для відмови є відповідь відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері державних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25 січня 2025 року, відповідно до якого архівні данні про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на земельну ділянку кадастровий номер 0:09:338:0001 та належним чином завірену копію державного акту на землю надати не є можливим, у зв?язку з частковим знищенням документації. З цих підстав ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду, у зв`язку з чим останній просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.0644 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0:09:338:0001.

Не погоджуючись з позовом, представником відповідача Дніпровської міської ради був поданий відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позивач звернувся до суду з позовною заявою, не обгрунтовуючи при цьому, чим саме було порушено, не визнано або оспорено його право на володіння спірним майном саме Дніпровською міською радою. Так, відсутність порушеного права та невідповідність обраного позивачем способу його захисту, є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Зі змісту позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її син, позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із частини житлового будинку АДРЕСА_1 і земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 кадастровий номер 0:09:338:0001. Постановою державного нотаріуса Першої Кам?янської держаної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г. від 07 лютого 2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 0:09:338:0001. Підставою для відмови є відповідь Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері державних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 25 січня 2025 року, відповідно до якого архівні данні про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на земельну ділянку кадастровий номер 0:09:338:0001 та належним чином завірену копію державного акту на землю надати не є можливим, у зв?язку з частковим знищенням документації. До позовної заяви позивачем надано копію Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 14 грудня 1998 року за № 010919 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1934 від 29 вересня 1998 року, згідно якого ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0641 га., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З метою з?ясування фактичних обставин справи відповідачем було здійснено запит до управління архівними справами та за результатами розгляду надано копію рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1934 від 29 вересня 1998 року, де зазначені особи, яким передаються у приватну власність земельні ділянки. Зокрема, в п. 118 наявна інформація щодо спірної земельної ділянки, яку передано ОСОБА_2 у приватну власність. З огляду на зазначене можливо констатувати, що вимоги, висунуті до Міської ради у межах цієї справи, є безпідставними та необґрунтованими, з огляду на те, що земельна ділянка вибула з власності територіальної громади - вона передана у приватну власність померлої особи ( ОСОБА_2 ), що підтверджується як відповідними документами, так і самими відомостями, які наявні в Міській раді. Міська рада не є власником, землекористувачем або балансоутримувачем спірної земельної ділянки і не має щодо неї жодного речового або зобов?язального права. Відсутність у спадкоємців оригіналу державного акта не є підставою для оспорювання права власності або поновлення прав Міської ради, яка не заперечує факту первинної передачі цієї землі у приватну власність. За таких обставин, вимоги до Дніпровської міської ради є юридично необґрунтованими та повинні бути відхилені судом. Враховуючи вищевикладене, представник Дніпровської міської ради просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження, а також було витребувано з Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та з Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області належним чином завірені копії спадкових справи, відкритих після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про прийняття спадщини за законом № 1-2005 від 17 жовтня 2012 року) та після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про прийняття спадщини за законом № 1-1788 від 17 жовтня 2006 року).

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року витребувано з Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про прийняття спадщини за законом № 1-2005 від 17 жовтня 2012 року та було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак 11 червня 2025 року від останнього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, однак 16 квітня 2025 року від їх представника ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Дніпровської міської ради.

Від третьої особи - Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведена після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, відкрита після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про прийняття спадщини за законом № 1-1788 від 17 жовтня 2006 року).

Від Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про прийняття спадщини за законом № 1-2005 від 17 жовтня 2012 року.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , батьками якого зазначені: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_2 , про що було зроблено відповідний запис № 57, що підтверджується посвідкою про народження (а.с. 11).

05 липня 1969 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, про що складено відповідний запис № 1610Ю що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_1 , батьками якого зазначені: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 , про що було зроблено відповідний запис № 243, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 16).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради про передачу у приватну власність та надання у користування земельних ділянок громадянам у Самарському районі м. Дніпропетровська № 1934 від 09 вересня 1998 року було передано безоплатно у приватну власність та надано у користування громадянам земельні ділянки у Самарському районі, зокрема ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,06440, яка передана у приватну власність за рішенням виконкому міської ради № 806 від 21 травня 1998 року (а.с. 48-49, 55).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ДП Д* № 10919 Код ДЗК: 84134003 виданого ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 1934 від 29 вересня 1998 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0644 га. в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 . Землю передано для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказаний акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010919 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерті виданим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 251 (а.с. 10).

17 жовтня 2006 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складалося з: 57/100 частин домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та розташоване на земельній ділянці площею 1296 кв.м. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1-1788, спадкова справа № 197/06 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 784 (а.с. 13).

17 жовтня 2012 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно після померлого ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 57/100 частин житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та розташоване на земельній ділянці площею 1296 кв.м. Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 1-2005, спадкова справа № 768/07 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 264 (а.с. 15).

07 лютого 2025 року державним нотаріусом Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: 57/200 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 2-37. Спадкова справа № 210/2021 (а.с. 18).

07 лютого 2025 року постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Трощій Н.Г., ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1-2ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч. 1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України ОСОБА_1 прийняв спадщину і отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна.

Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року за Мо 24-253/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ щодо спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦІК).

За змістом ч.ч. 1, 3ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Так, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі домоволодіння, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Верховний Суд у своїй постанові № 363/4852/17 (провадження 61-19831св19) від 03 червня 2020 року звернув увагу на те, що державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

За змістом роз`яснень абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові лише за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи те, що у ОСОБА_1 відсутній правоустановчий документ на спірну земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої була ОСОБА_2 , після смерті якої спадщина була набута ОСОБА_3 , після смерті якого було прийнято спадщину ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та отримано свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, однак через відсутність документів на земельну ділянку, на якій воно розташоване, він позбавлений можливості оформити право власності в порядку спадкування за законом після їх смерті, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у заявлений позивачем спосіб.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Верховний Суд України 4 квітня 2011 року при розгляді справи № 3-18гс11 ухвалив постанову в якій зробив такий правовий висновок: «Згідно з вимогами статті 392 цього ж Кодексу власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними».

Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 0,0644 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0:09:338:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст.2,5,10,141,259,263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на земельну ділянку площею 0,0644 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0:09:338:0001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19 червня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук