1Справа № 335/2299/25 2/335/1635/2025
УХВАЛА
про витребування доказів
26 травня 2025 року Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Соболєвої І.П.,
за участі секретаря судового засідання Сідніхіна В.С.,
представника позивача Шумейка І.П.,
представника відповідача Гришка І.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», про захист прав на торговельну марку,
ВСТАНОВИВ:
12.03.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича до приватного підприємства Виробничо-комерційної фірми «Аква Вита», приватного підприємства «Вітафарма», про захист прав на торговельну марку. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідачів вилучити з аптек та знищити товар дієтичну добавку «Новосорб», на якому нанесено відповідну торговельну марку, зареєстровану 20.01.2021 за № 290281, майнові права на яку належить позивачеві; заборонити відповідачам використовувати (наносити на товар, на упаковку, в якій міститься такий товар, на етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігати такий товар із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, пропонувати його для продажу, здійснювати продаж, застосовувати в рекламі та в мережі Інтернет), торговельну марку «Новосорб», для товарів і послуг, віднесених до 05 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а також інші позначення, схожі до ступеню змішування із цією торговельною маркою. Підставами позову є те, що позивачеві належать майнові права на торговельну марку «Новосорб», зареєстровану 20.01.2021 за № 290281, що підтверджується відомостями зі спеціальної інформаційної системи Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій». Відповідачі є пов`язаними особами, оскільки мають спільного керівника ОСОБА_2 . Відповідачі володіють мережою аптек у місті Запоріжжя та здійснюють у них господарську діяльність. На переконання позивача, відповідачі здійснюють неправомірне використання зазначеної вище торговельної марки, що полягає у нанесенні торговельної марки на товар, зберіганні такого товару із зазначеним нанесенням торговельної марки з метою пропонування для продажу, а також у пропонуванні його для продажу та здійсненні продажу. В цей же час, позивач не надавав згоди на використання власної торговельної марки відповідачами. Тому таке використання торговельної марки є неправомірним і таким, що порушує права позивача на торговельну марку. Вважає, що на підставі частини 2 статті 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» на вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви.
19.03.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків з оновленою позовною заявою.
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи.
Клопотання обґрунтовано тим, що перед підготовчим засіданням відповідач ПП ВКФ «Аква Вита» надав суду нові, раніше не відомі суду і позивачу документи, а саме ліцензійні договори, датовані 01.02.2021, за якими ФОП ОСОБА_3 ще в 2021 р. надала відповідачам право на використання торговельної марки. Оскільки в пунктах 9.5 договорів зазначено про існування двох примірників кожного договору (для ліцензіара і ліцензіата), існують підстави вважати, що оригінали цих договорів перебувають у осіб, які в цих договорах зазначені як сторони, тобто у ФОП ОСОБА_3 , у ПП ВКФ «Аква Вита» та у ПП «Вітафарма». Незважаючи на те, що на договорах зазначена дата «01 лютого 2021 року», сторона позивача вважає, що ліцензійні договори в дійсності були складені в 2025 р. після відкриття провадження в цій справі.
Вказує, що договори могли бути навмисно складені відповідачами у 2025 р. задля введення суду в оману щодо начебто укладання таких договорів у 2021 р. При цьому, задля уникнення необхідності підробляти підпис ОСОБА_1 , на договорі з ПП ВКФ «Аква Вита», датованому 2021 р., виконавці цього документу «завбачливо» поставили підпис ОСОБА_4 , як начебто представника ПП ВКФ «Аква Вита» за довіреністю. Звісно, самої довіреності відповідачі не долучили, адже таку довіреність міг видати тільки керівник підприємства, яким у 2020 р. був ОСОБА_1 . Тому існують підстави вважати, що ці договори були складені не в 2021 р., а в 2025 р., з метою введення відповідачами суду в оману щодо фактичних обставин справи. Остаточний висновок з цього питання можна зробити за наслідками проведення судової технічної експертизи документів з метою встановлення абсолютного часу виконання штрихів рукописних записів у документах. Для цього позивачем заявлено клопотання про призначення судової технічної експертизи, оригінали договорів будуть потрібні експерту як об`єкт дослідження, оскільки проведення дослідження за копіями документів є неможливим. У позивача немає доступу до оригіналів цих договорів, оскільки позивач їх не укладав та взагалі до 2025 р. не знав про їх існування. Тому єдиним можливим способом надання цих договорів суду є витребування в судовому порядку їхніх оригіналів на підставі ч. 6 ст. 95 ЦПК України.
В судовому засіданні представник позивача клопотання про витребування доказів підтримує, з підстав, викладених в ньому.
Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача про витребування доказів заперечує.
Інші учасники у судове засідання не з`явились.
Дослідивши клопотання, матеріали справи, вислухавши представника позивача та представника відповідача суд приходить до таких висновків.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, в справі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 цього кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк, що не залежали від неї.
Частина 2 статті 95 ЦПК України, передбачає, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Беручи до уваги предмет спору, документи, які просить витребувати представник позивача стосуються обставин, що підлягають встановленню судом під час розгляду справи та мають істотне значення для вирішення спору, а також самостійно надати їх до суду сторона позивача не має можливості, крім того, в подальшому можуть бути використані як об`єкт дослідження, у разі призначення судової технічної експертизи документів, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне задовольнити дане клопотання та витребувати вказані документи.
Керуючись статтями 81, 84, 240 ЦПК України суд
Клопотання ОСОБА_1 в особі представника адвоката Яценка Дмитра Валерійовича про витребування доказів задовольнити.
Витребувані докази подати суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не можливості подання доказів, в тому числі в строк встановлений судом, повідомити про це суд, із зазначенням причин, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.
Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. (ч. 8 та ч. 9 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.П. Соболєва