Справа № 302/1251/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 травня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга С.Д., Мацунич М.В.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Воловецького районного суду від 27 серпня 2021 року, та додаткове рішення цього ж суду від 08 вересня 2021 року у справі № 302/1251/19 (Головуючий: Павлюк С.С.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 інтереси якого представляє адвокат Рішко С.І. звернувся в суд із позовом до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_1 з участю третіх осіб ОСОБА_4 , головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання неправомірними і скасування рішень Міжгірської селищної ради, скасування державної реєстрації і запису про право власності земельної ділянки та зобов?язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу, мотивуючи тим, що позивачу та третій особі ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який побудований дідом ОСОБА_5 та бабою ОСОБА_6 позивача у 1960 році. 23 лютого 1989 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів будинок АДРЕСА_1 своєму сину ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадщину за ним шляхом спільного проживання прийняли його дружина ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 . Спадкові справи за майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відкривалися. ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповітів не складала. Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На випадок своєї смерті ОСОБА_7 заповітів не складав, спадщину за ним шляхом спільного проживання прийняла його дружина ОСОБА_8 та сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Мати позивача ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на випадок своєї смерті заповітів не складала. Спадщину за нею шляхом спільного проживання прийняли її сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.11.2018 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності на будинок АДРЕСА_1 по 1/2 частці в порядку спадкування за законом після смерті їх батьків.

Згідно Генерального плану (схеми) присадибної ділянки ОСОБА_5 , розташованої в АДРЕСА_2 складеного 13.03.1963 року, в користуванні ОСОБА_5 перебувала присадибна ділянка площею 0,1550 га. Крім того, рішенням виконкому Міжгірської селищної ради від 20.04.1989 року № 29 ОСОБА_5 було надано дозвіл на добудову до будинку АДРЕСА_1 . У 1980-х роках на належній ОСОБА_5 земельній ділянці площею 0,1550 га побудував будинок його син ОСОБА_9 , який на даний час має адресу: АДРЕСА_1 .

10 січня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Міжгірської селищної ради із заявою про передання їм у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 та надати їм дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Рішенням 24 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області від 30 квітня 2019 року №368 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для надання у спільну часткову власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га по АДРЕСА_1 .

08 травня 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до ТОВ «Землемір» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення відомостей до Державного земельного кадастру і рішенням №РВ-019 від 05.09.2019 року ОСОБА_3 було відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку площею 0,1040 га до Державного земельного кадастру у зв`язку з перетином цієї земельної ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:030:0281 на 5,654%, т.т. на 0,0059 га (0,1040 га х 5,654%). З витягу з Державного земельного кадастру стало відомо про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:030:0281 розташована за адресою: АДРЕСА_1 і її площа складає 0,0659 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником якої є відповідач ОСОБА_1 , земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 05.02.2018 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 09.11.2017 року, виготовленої ТОВ «Землемір». Земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0281 за ОСОБА_4 було зареєстровано державним реєстратором Міжгірської райдержадміністрації Галай В.В. 18.05.2018 року на підставі рішення Міжгірської селищної ради № 256 від 19.04.2018 року, запис про право власності №26296948. Представник позивача посилається на те, що 26.10.2017 року рішенням 15 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради № 209 визначено та закріплено земельні ділянки за ОСОБА_1 площею 0,0659 га та ОСОБА_3 площею 0,0712 га згідно схематичного зображення земельних ділянок для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

09 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Землемір» із заявою про виготовлення технічної документації на земельну ділянку площею 0,0659 га в АДРЕСА_2 .

Рішенням 16 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради від 28.12.2017 року № 228 затверджено розміри земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0659 га, зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно їй кадастровий номер :01:030:0281.

Рішенням 18 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради від 19.04.2018 року № 256 земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 . У жовтні 2018 року ОСОБА_1 встановила по межі земельної ділянки від будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 огорожу з металевої сітки, яка проходить впритул до ґанку будинку АДРЕСА_1 (відстань між огорожею та ґанком складає 0,33 метра).

Вважає, що вищевказані рішення Міжгірської селищної ради були прийняті з порушенням вимог чинного законодавства, технічна документація із землеустрою на земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0281 виготовлена із суттєвими порушеннями, оскільки ні ОСОБА_1 , ні її чоловіку ОСОБА_9 . Міжгірською селищною радою не виділялася у власність та/або в користування земельна ділянка для будівництва і обслуговування будинку АДРЕСА_3 , в т.ч. саме площею 0,0659 га. ОСОБА_9 збудував будинок АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,1550 га, що належала на праві користування його батькові ОСОБА_5 , яка в цілому була призначена для будівництва і обслуговування будинку АДРЕСА_1 , право власності на який в порядку спадкування перейшло до позивача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у законний спосіб не позбавляли права власності на земельну ділянку площею 0,1550 га призначену для будівництва і обслуговування будинку АДРЕСА_1 чи її частини, а тому рішення № 209 від 26.10.2017 року, рішення № 228 від 28.12.2017 року та рішення № 256 від 19.04.2018 року були прийняті Міжгірською селищною радою незаконно, що мало наслідком порушення прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на володіння майном. У результаті неправомірних дій селищної ради з володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично вибула частина їхнього дворогосподарства. Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не повідомляли про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0659 га в натурі (на місцевості), а тому вони не були присутні при проведенні цих робіт і відповідно їм не пропонували підписати Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. З технічної документації із землеустрою щодо встановлення, відновлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 взагалі не зрозуміло коли проводилися роботи із закріплення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), адже навіть Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання не містить дати його складання і не містить підпису ОСОБА_3 і в ньому взагалі не значиться ОСОБА_4 .

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Розпорядженням голови Міжгірського районного суду Закарпатської області № 29 від 06 листопада 2020 року справу передано на розгляд Воловецького районного суду Закарпатської області у зв`язку з неможливістю утворити новий склад суду для розгляду справи.

11 листопада 2020 року ухвалою судді Воловецького районного суду Павлюк С.С. цивільну справу прийнято до свого провадження.

Рішенням Воловецького районного суду від 27 серпня 2021 року позов ОСОБА_3 до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_1 з участю третіх осіб ОСОБА_4 , головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання неправомірними і скасування рішень Міжгірської селищної ради, скасування державної реєстрації і запису про право власності земельної ділянки та зобов?язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано: рішення 15 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області від 26 жовтня 2017 року №209 «Про розгляд заяв та прийняття рішення»;

- рішення 16 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області від 28 грудня 2017 року №228 «Про затвердження розмірів земельної ділянки»;

- рішення 18 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області від 19 квітня 2018 року №256 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

Скасувано державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 площею 0,0659 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області скасувати всі записи у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим №:01:030:0281.

Визнано недійсним та скасовано запис про право власності за №26296948 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:030:0281 площею 0,0659 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати огорожу споруджену по межі від А до Б земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 із дворогосподарством ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_1 .

Стягнуто з відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району на користь ОСОБА_3 1536,8 грн. судового збору.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1536,80 грн. судового збору.

Додатковим рішенням цього ж суду від 08 вересня 2021 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду задоволено.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №302/1251/19 за позовом представника позивача ОСОБА_10 поданої в інтересах ОСОБА_3 до Міжгірської селищної ради, ОСОБА_1 з участю третіх осіб ОСОБА_4 , головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області про визнання неправомірними і скасування рішень Міжгірської селищної ради, скасування державної реєстрації і запису про право власності зазначеної земельної ділянки та зобов?язання ОСОБА_1 демонтувати огорожу зазначивши:

Стягнуто з відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району на користь позивача ОСОБА_3 4312 грн. 50 коп. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та 12474 грн. 24 коп. понесених позивачем витрат на оплату вартості судової інженерно-технічної експертизи.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 4312 грн. 50 коп. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та 12474 грн. 24 коп. понесених позивачем витрат на оплату вартості судової інженерно-технічної експертизи.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Керита М.В. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваних рішень, як такі, що постановлені з порушенням норм процесуального та матеріального права і висновки суду є нічим іншим як припущення суду, яке суперечить обставинам та матеріалам справи. У матеріалах справи немає жодного належного доказу правомірності отримання в користування земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 , які перебували у користуванні ОСОБА_5 так як немає жодного належного доказу забезпечення за ОСОБА_5 саме площі 0,1550 га після ухвалення рішення виконкому Міжгірської селищної ради від 14.05.1970 року №38. Прийняті Міжгірською селищною радою оспорювані рішення є правомірними і відповідно до норм Земельного Кодексу України та не порушують права позивача. Відповідачем ОСОБА_1 заявлене клопотання про залишення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами і суд не взяв до уваги, що відповідач є пенсіонером за віком і отримує пенсію у розмірі 3133,91 грн.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Керита М.В., яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_3 адвоката Рішко С.І. який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з господарський будівлями і спорудами на АДРЕСА_2 , який був побудований ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (померлі дід та баба позивача), який вони отримали у власність на підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.11.2018 року.

Згідно з інформацією наданої КП Міжгірським БТІ' (копія Генерального плану складеного 1963 р.) за дворогосподарством по АДРЕСА_2 у користуванні ОСОБА_5 перебувала присадибна ділянка площею 0,1550 га.

Після смерті ОСОБА_5 його син ОСОБА_7 , в порядку спадкування отримав у власність будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1550 га, призначену для його будівництва і обслуговування. В подальшому після смерті ОСОБА_11 та його дружини право власності на будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1550 га перейшло в порядку спадкування за законом до їх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості (ч. 4 ст. 120 ЗК України).

Рішенням Міжгірської селищної ради від 30 квітня 2019 року №368 Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також для визначення площі та місця розташування земельної ділянки в натурі на (місцевості) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для надання у спільну часткову власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,15 га на АДРЕСА_1 . Після проведення ТОВ Землемір геодезичних обмірів земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,1040 гектара.

Рішення №РВ-019 від 05.09.2019 року позивачу ОСОБА_3 відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1040 га у зв`язку з перетином цієї ділянки із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:030:0281 на 5,654%, т.т. на 0,0059 га (0,1040 га х 5,654%).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №184651731 від 14.10.2019 року стверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:030:0281 площею 0,0659 га належить на праві власності ОСОБА_1 , цільове призначення для будівництва і облуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначену земельну ділянку відповідачка отримала у власність на підставі рішення сесії Міжгірської селищної ради №256 від 19.04.2018 року, запис про право власності №26296948.

26.10.2017 року рішенням 15 сесії VII скликання Міжгірської селищної ради Міжгірського району Закарпатської області №209 «Про розгляд заяв та прийняття рішення» визначено та закріплено земельні ділянки за ОСОБА_1 площею 0,0659 га та ОСОБА_3 площею 0,0712 га згідно зображення земельної ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

Рішенням Міжгірської селищної ради від 28.12.2017 року №228 «Про затвердження розмірів земельної ділянки» затверджено розміри земельної ділянки ОСОБА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування будинку АДРЕСА_3 , згідно кадастрового плану земельної ділянки, виконаного ТОВ «Землемір» площею 0,0659 га, цим рішенням були узгоджені межі цієї земельної ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами, зокрема, із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не були повідомлені про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,0659 га в натурі (на місцевості).

Разом з тим, при прийняття Міжгірською селищною радою оскаржуваних рішень порушено вимоги діючого на той час ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Ухвалою Воловецького районного суду від 11.12.2020 року призначено у даній справі судову інженерно-технічну експертизу і ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13 березня 2023 року призначено у справі додаткову судово інженерно-технічну експертизу і за висновками цих експертиз встановлено, що площа, конфігурація та розміри земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 не відповідає площі, конфігурації та розмірам земельної ділянки, яка зазначена в будівельному паспорті земельної ділянки ОСОБА_9 від 1971 року та будівельному паспорті на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_2 ОСОБА_9 від 1993 року, в тому числі відносно розташування житлових будинків АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 . Встановити на місцевості межі дворогосподарства АДРЕСА_2 точно у тих параметрах, що зазначені в будівельних паспортах технічно неможливо, так як в такому випадку межа б повинна була проходити безпосередньо в притул до ганку житлового будинку дворогосподарства АДРЕСА_4 , а частина покрівлі даху цього житлового будинку знаходилася б вже на сусідній земельній ділянці. Межі фактичного користування земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 та межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 перетинаються між собою. Площа такого перетину становить 140,65 м.2. Визначити межу між дворогосподарствами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 згідно картографічних матеріалів технічно неможливо по причині неточного і спрощеного зображення планів забудови земельної ділянки, які виготовлялися в шістдесятих роках.

Разом з тим, у висновку експерта, від 24 червня 2024 року за №614/04-23 зазначено, що улаштувати проїзд нормативною величиною по передній частині огорожі є можливим шляхом розширення існуючої ворітної конструкції, або ж улаштування воріт в іншому місці в межах передньої межі земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:030:0281. При цьому зазначено, що передню огорожу відповідачу ОСОБА_1 належить привести у відповідність до землевпорядної документації, що була виготовлена на цю земельну ділянку, так як у цьому місці вона установлена не по межі, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі у вигляді координат поворотних точок, а із заступом в бік земель загального користування у вигляді трикутної форми, величина якого в найбільш виступаючому місці становить 0,38 см. Тобто наявна конфігурація меж земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:030:0281 засвідчує накладення її на землі загального користування, і площа такого накладання становить близько S1=3,15 кв.м. Графічний вказаний заступ зображено на План схемі 3 що додається в Додатку 4 до даного висновку і заштриховано його тут суцільною заливкою рожевого кольору.

При установленні належної ширини в`їзних воріт та улаштуванні їх по передній межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 є можливим забезпечити нормативний під`їзд вздовж всієї довжини передньої, задньої та правової бокової стіни житлового будинку ОСОБА_1 , а також до всієї довжини передньої та правої бокової стін вказаних будівель (житлового будинку та господарської будівлі) ОСОБА_1 , та її дворової вбиральні забезпечити буде неможливо у будь якому випадку через незначну відстань від стін і інших елементів будівель до огорожі, що установлено по межі із суміжними домоволодіннями.

Судом першої інстанції встановлено, що оскаржуваними рішеннями Міжгірської селищної ради та в результаті відведення ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:030:0281 в теперішніх межах, була створена ситуація, за якої розташування будинку АДРЕСА_1 порушує права як суміжного землевласника на недоторканість її земельної ділянки, збереження господарських споруд, що проходять по межі цієї ділянки. Таким чином, Міжгірська селищна рада діяла у неправомірний спосіб, із урахуванням того, що межі земельної ділянки належним чином не узгоджені, суміжні землекористувачі належним чином не повідомлені, прийняла рішення №228 «Про затвердження розмірів земельної ділянки» та №256 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд».

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин із посиланням на ч 3 ст. 95, 106, 188 ЗК України, ст.. 393 ЦК України, ст..24, 25 Закону України «Про державний земельний кадастр», на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду, обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Судові витрати судом першої інстанції вирішено у відповідності до ст.ст. 133, 141 ЦПК України і їх оцінка із урахуванням доказів наданих суду відображена у додатковому рішенню і підстав для скасування або зміні додаткового рішення судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду від 27 серпня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 08 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ