Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8865/25
Провадження № 2-з/357/47/25
У Х В А Л А

іменем України

16 червня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши заяву Фермерського господарства «ПП АГРО» про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2025 року уповноважений адвокат Олійник Олег Олександрович, який діє в інтересах Фермерського господарства «ПП АГРО», звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0030.

В обґрунтування заяви зазначив наступне.

Між Фермерським господарством «ПП АГРО» та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельних ділянок №7 від 03.02.2025.

Відповідно до Договору ОСОБА_1 передала ФГ «ПП АГРО» в оренду земельні ділянки, що розташовані за межами населеного пункту на території Розаліївського старостинського округу №9 Узинської міської територіальної громади (колишньої Розаліївської сільської ради) Білоцерківського району Київської області, які мають загальну площу 2,8200 га, а саме: земельна ділянка загальною площею 1,880 га кадастровий номер :03:001:0030 та земельна ділянка загальною площею 1,880 га кадастровий номер :03:001:0031.

Договір укладено строком на 7 років з правом поновлення дії договору після закінчення строку, на який його укладено ( п.п. 3.1 п.З Договору).

Договір було укладено в письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Сторони узгодили порядок та умови набуття чинності, зазначивши у договорі, що він набирає чинності після підписання.

Відповідно до п.п. 14.1 п. 14 Договору, - договір набирає чинності після підписання сторонами, а передача земельних ділянок Орендарю здійснюється одразу після підписання цього договору (п.п.6.2 п.6 Договору).

Тобто, вищезазначений договір набрав чинності 03.02.2025 року.

П.п. 9.2.2 Договору, визначає обов`язок Орендодавця не втручатись в діяльність Орендаря, не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендареві у користуванні земельними ділянками.

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (п.п. 12.1 п.12 Договору).

21.05.2025 ФГ «ПП АГРО» було подано заяву про державну реєстрацію вказаного вище Договору оренди. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Майорко Тетяна Олександрівна, Фурсівська сільська рада, Київська область, розглянувши заяву від 21.05.2025 за реєстраційним номером 67050556, встановила наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: у день розгляду заяви № 67050556 від 23.05.2025, в базі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була зареєстрована заява власника про заборону вчинення реєстраційних дій, яка є чинною протягом 15 календарних днів. У зв`язку з наявністю вищезгаданої заяви, відповідно до п.2 ч.1 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляд заяви про реєстрацію оренди було зупинено. Після спливу 15 календарних днів, 10.06.2025 державним реєстратором було відновлено розгляд заяви №67050556. Однак, після відновлення розгляду заяви № 67050556, було виявлено зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 06.06.2025, Заставенко А.В., приватним нотаріусом Обухівський районний нотаріальний округ Київська область, обтяження (вимога нотаріального посвідчення договору) за заявою представника власника ОСОБА_2 , що перешкоджає державній реєстрації права оренди на підставі договору оренди у простій письмовій формі. У зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження, що обмежує способи посвідчення правочину, державний реєстратор відмовила у проведенні державної реєстрації права оренди відповідно до п. 5, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - наявність зареєстрованого обтяження щодо відповідного об`єкта нерухомого майна.

З моменту укладення між сторонами вказаного договору, і до моменту звернення позивача до суду, жодних претензій від відповідача, або контролюючих органів стосовно неналежного виконання позивачем умов вказаного договору не надходило.

А також не надходило пропозицій щодо зміни умов договору.

З огляду на викладене Фермерське господарство «ПП АГРО» має намір звернутися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Заставенко Анна Вікторівна, представник ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2 , про скасування обтяження у вигляді вимоги нотаріального посвідчення договору.

Позивач, як орендар спірної земельної ділянки, має обґрунтовані підстави вважати, що до моменту розгляду та вирішення справи судом, відповідач може вчинити дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0030 третім особам шляхом купівлі-продажу, дарування, внесення до статутного капіталу юридичної особи або в будь- який інший спосіб. Такі дії можуть бути вчинені без належного врахування прав та законних інтересів позивача як чинного орендаря.

У разі відчуження земельної ділянки новому власнику, існує реальний ризик того, що новий власник або набувач земельної ділянки буде заперечувати права позивача на користування земельною ділянкою або створюватиме перешкоди в реалізації цих прав. У результаті, виконання можливого судового рішення про поновлення або - захист порушених прав позивача може бути істотно ускладнене або навіть унеможливлене.

Крім того, зміна власника у процесі розгляду справи створює загрозу затягування процесуального розгляду, необхідності залучення нових сторін до участі у справі, а також може стати підставою для виникнення нових спорів.

Просив вжити заходи забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0030.

Згідно ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2025 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Орєхова О.І. та отримано останнім для розгляду 13 червня 2025 року.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи ( учасників третейського ( арбітражного ) розгляду.

Суддя, вивчивши заяву з додатками, вважає необхідним заяву Фермерського господарства «ПП АГРО» про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити з таких підстав.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують за його позовом реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Відповідно до частин 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Частина 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається:до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд може брати до уваги інтереси не тільки позивача, та й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм діючого законодавства призводить до висновку, що забезпечення позову можливе лише при наявності між сторонами спору та наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення.

Частиною 10 вказаної постанови передбачено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнанні в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко протии України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

До заяви про забезпечення позову заявником в якості доказу наявності договірних зобов`язань між Фермерським господарством «ПП-АГРО» та ОСОБА_1 надано копію Договору оренди земельних ділянок № 7 від 03 лютого 2025 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 як орендодавець передала Фермерському господарству «ПП АГРО» як орендатору в оренду земельні ділянки, що розташовані за межами населеного пункту на території Розаліївського старостинського округу № 9 Узинської міської територіальної громади (колишньої сільської ради) Білоцерківського району Київської області та мають загальну площу 2,8200 га, а саме: земельна ділянка загальною площею 1,880 га кадастровий номер :03:001:0030 та земельна ділянка загальною площею 1,880 га кадастровий номер :03:001:0031. Даний Договір укладено в письмовій формі без нотаріального посвідчення.

Встановлено, що 06.06.2025 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області в Державному реєстрі речових прав зареєстровано обтяження (вимога нотаріального посвідчення договору) за заявою представника власника зазначених земельних ділянок ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір щодо оренди земельної ділянки загальною площею 1,880 га кадастровий номер :03:001:0030, що розташована за межами населеного пункту на території Розаліївського старостинського округу № 9 Узинської міської територіальної громади (колишньої сільської ради) Білоцерківського району Київської області.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З огляду на приписи статті 2 ЦПК України слід підкреслити, що сутність захисту прав, свобод чи інтересів фізичних осіб полягає у спрямуванні цього захисту в першу чергу на відновлення порушеного права.

Порушуючи питання про забезпечення позову, представник заявник послався на те, що Фермерське господарство «ПП АГРО», як орендар спірної земельної ділянки, має обґрунтовані підстави вважати, що до моменту розгляду та вирішення справи судом, ОСОБА_1 може вчинити дії, спрямовані на відчуження земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0030 третім особам шляхом купівлі-продажу, дарування, внесення до статутного капіталу юридичної особи або в будь- який інший спосіб. Такі дії можуть бути вчинені без належного врахування прав та законних інтересів заявника як чинного орендаря.

Частиною 1 ст. 25 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна.

З огляду на викладене, заявлений заявником такий вид заходів забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій, передбачений нормами чинного законодавства, та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної цивільної справи.

Суддя погоджується, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення до подачі позовної заяви шляхом заборони вчинення органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, реєстраційних дій, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Фермерського господарства «ПП АГРО» як позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він має намір звернутися до суду, оскільки у разі відчуження земельної ділянки новому власнику, існує реальний ризик того, що новий власник або набувач земельної ділянки буде заперечувати права позивача на користування земельною ділянкою або створюватиме перешкоди в реалізації цих прав. Обраний захід забезпечення позову спроможний забезпечити ефективний захист прав та інтересів заявника і забезпечить збалансованість інтересів сторін.

Таке забезпечення позову, виходячи з предмету спору, можна вважати належним, адекватним та співмірним з заявленими вимогами.

Крім того, зміна власника у процесі розгляду справи створює загрозу затягування процесуального розгляду, необхідності залучення нових сторін до участі у справі, а також може стати підставою для виникнення нових спорів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому, суддя вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб не завдасть шкоди сторонам, оскільки майно залишається у повному володінні та користуванні власника такого майна, та у разі відмови у позові заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, його обґрунтування та мотивацію, а також з тим, що в судді є всі підстави вважати, що невжиття даного заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, суддя вважає, що вимоги заявника в частині забезпечення позову шляхом шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії, щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0030 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вказаний спосіб забезпечення є адекватним захистом для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом,

Вжиття такого заходу забезпечення не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Слід зазначити, що ухвала суду про забезпечення позову згідно з ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення, яке відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання всіма державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

А відтак, вимогу ст. 157 ЦПК України про те, що ухвала про забезпечення позову виконується в порядку, встановленому для виконання судових рішень, можна цілком обґрунтовано розглядати як загальну вимогу про обов`язковість судових рішень, встановлену ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову є обов`язковою до виконання всіма суб`єктами, кому вона адресована та кого вона стосується і повинна бути виконана цими суб`єктами самостійно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 41, 124 Конституції України, ст. ст. ст. 317, 319, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 18, 149-154, 263, 353-353 ЦПК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву Фермерського господарства «ПП АГРО» про забезпечення позову до подання позовної заяви, задовольнити.

Вжити заходи по забезпеченню позову до подачі позовної заяви, шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки загальною площею 1,880 га, кадастровий номер :03:001:0030, яка розташована за межами населеного пункту на території Розаліївського старбстинського округу №9 Узинської міської територіальної громади (колишньої Розаліївської сільської ради) Білоцерківського району Київської області.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Ухвала суду про забезпечення позову виконується негайно з дня її постановлення в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам яких стосуються заходи забезпечення позову для негайного виконання.

Роз`яснити заявнику, що останній повинен подати позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 16 червня 2025 року.

Суддя О. І. Орєхов