Справа № 466/2971/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свита А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк» про визнання неправомірним користування спільним майном третіми особами, усунення перешкод у здійсненні права власності на спільне майно у багатоквартирному будинку,

в с т а н о в и в:

31 березня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання неправомірним користування спільним майном третіми особами, усунення перешкод у здійсненні права власності на спільне майно у багатоквартирному будинку.

16 квітня 2025 у судовому засіданні було залучено у якості третьої особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк».

16 червня 2025 на адресу суду від представника відповідача Дідик О.Л. надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки позивач має статус співвласника багатоквартирного будинку та відповідне право на участь в управлінні будинком, тому є носієм корпоративних прав, а відтак, між сторонами наявні господарські (корпоративні) відносини, і цей спір є господарським, оскільки позов стосується виключно питань діяльності юридичної особи згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, і такі позови віднесені до юрисдикції господарського суду. Враховуючи, що позивач є власником квартири у багатоквартирному житловому будинку, а спір стосується захисту його прав як співвласника майна зазначеного будинку, та враховуючи, що повноваження щодо визначення обмеження на використання спільного майна належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників ОСББ «ГРІНВІЛЬ ПАРК», тобто є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу, зазначений спір є наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, а отже, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства. Ураховуючи викладене, даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатися в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні представник відповідача Дідик О.Л. заявлене клопотання про закриття даного позову підтримала з підстав наведених у ньому.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 у клопотанні про закриття провадження за даним позовом на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України просив відмовити, посилаючись на безпідставність такого, зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_3 не є співвласником (орендарем) спільного майна ОСББ «Грінвіль Парк», проте не у правовій площині користується майном вказаного об`єднання.

Заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною другою статті 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон № 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону № 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Питання про використання спільного майна та визначення обмежень на користування спільним майном згідно зі статтею 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», належить до виключної компетенції загальних зборів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку має право визначати порядок користування спільним майном відповідно до законодавства та статуту.

Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Отже, вищезазначений Закон № 2866-III визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Отже, питання визначення обмеження на використання спільного майна належить до виключної компетенції загальних зборів співвласників.

Натомість, позивачем не долучено рішення загальних зборів співвласників ОСББ ГРІНВІЛЬ ПАРК, яким було б визначено обмеження на користування ФОП ОСОБА_3 спільним майном співвласників.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

Враховуючи те, що позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту його прав як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, діяльністю фізичної особи підприємця ОСОБА_3 , відповідно бездіяльністю юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 462/2646/17 (провадження № 11-1272апп18) зазначено, що "правовідносини між власником нерухомого майна у житловому будинку та ОСББ, яке створене у тому ж будинку, найбільш подібні до спорів, пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи (пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України).".

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 813/6286/15 (провадження № 14-576апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 501/1571/16-ц (провадження № 14-472цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №727/2735/18 зазначено, що «Ураховуючи те, що позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту її прав як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушених, на її думку, діяльністю юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак повинен розглядатися за правилами господарського судочинства».

З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатися за правилами господарського судочинства, а не цивільного.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому суд повинен повідомити позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Оскільки вимоги до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк» про визнання неправомірним користування спільним майном третіми особами, усунення перешкод у здійсненні права власності на спільне майно у багатоквартирному будинку підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому провадження у справі слід закрити.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивач ОСОБА_1 при поданні даного позову був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому питання щодо судового збору у розгляді даної справи слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.255, ст. 260 ЦПК України, суд,

постановив:

клопотання представника відповідача Дідик Олександри Любомирівни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк» про визнання неправомірним користування спільним майном третіми особами, усунення перешкод у здійсненні права власності на спільне майно у багатоквартирному будинку задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Грінвіль Парк» про визнання неправомірним користування спільним майном третіми особами, усунення перешкод у здійсненні права власності на спільне майно у багатоквартирному будинку - закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарського суду.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав не допускається.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її тексту, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 червня 2025 року.

Суддя Р. Б. Єзерський