Справа № 346/1018/25
Провадження № 2/346/1073/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Сольського В.В.

за участі секретаря Біди Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Потятинник Юрій Романович до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів за первісним позовом адвокат Потятинник Ю.Р. 27 лютого 2025 року звернувся до суду із вказаним позовом в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів, ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, на 1/5 частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Представник вказує, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відноситься до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6 .

Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - голова господарства, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_5 зять, ОСОБА_7 - внука ОСОБА_2 внук.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачів, ОСОБА_6 ,

Відповідачка ОСОБА_3 , 19 травня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті моєї матері ОСОБА_6 .

Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва направо на спадщину у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 , а частки інших членів колгоспного двору не були виділені.

Відповідно ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2024 року визнано за ОСОБА_3 , право власності на 2/5 (дві п`ятих) частки спірного житлового будинку, в задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю.

Згідно вказаного рішення на 1/5 частки спірного майна, що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , можуть претендувати його спадкоємці першої черги, зокрема, відповідачі, як його діти (які на час його смерті були неповнолітніми), а також позивач як дружина у випадку звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Однак, доказів звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , в тому числі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачем не надано, як і доказів прийняття нею спадщини після його смерті чи відмови відповідачів від спадщини (обов`язкової частки у спадщині) після його смерті у передбачений законом спосіб.

На даний час вони всі звернулися до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька і нам було відмовлено у видачі свідоцтва на батькову частку у колгоспному дворі

Оскільки батько позивачів помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а головою колгоспного двору була їхня бабуся ОСОБА_6 і на час смерті батька вони були зареєстровані і проживали разом з ним. Відтак, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 увійшла лише 1/5 частка домоволодіння АДРЕСА_1 , коломийського району так як інша 1/5 частка належала його дружині ОСОБА_3 і дітям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому вважається, що вони прийняли його 1/5 частку на трьох мама і двоє дітей по 1/15 частці будинковолодіння колгоспного двору.

Постановою від 24.01.2025р. приватний нотаріус Досин Н.Ф. відмовила нам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , враховуючи той факт, що право власності було зареєстровано за головою колгоспного двору, частка померлого спадкодавця в житловому будинку не виділена, державна реєстрація права власності на частку померлого спадкодавця у вищевказаному житловому будинку відсутня.

Тому просить визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 право власності по 4/15 частки спірного будинковолодіння.

14 березня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зстрчним позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, який об`єднано до спільного розгляду із основним позовом.

ОСОБА_3 вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік і батько позивачів, ОСОБА_5 . Спадкоємцем за законом після його смерті є ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_2 син, інших спадкоємців не має.

До складу спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_10 входить 1/5 частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , тип господарського двору колгоспний, головою якого була ОСОБА_6 .

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла.

З метою оформлення парва на спадщину після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва на право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 і рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно так як частки в колгоспному дворі не були виділені.

Згідно із рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2024 року (справа № 346/3467/24) за її позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за мною, ОСОБА_3 право власності на 2/5 (дві п`ятих) частки житлового будинок загальною площею 40,1 кв. м., житловою площею 21,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: комори - літера «Б»; стодоли - літера «В»; навісу - літера «Г»; літньої кухні - літера «Д»; стайні - літера «Ж»; вбиральні - літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю.

При розгляді справи № 346/3467/24 судом було встановлено, що згідно з даними листа державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. №1715/01-16 від 02.11.2024 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася.

Суд при розгляді справи № 346/3467/24 дійшов висновку про наявність передбаченої законом підстави для визнання за нею права власності на 2/5 частки спірного нерухомого майна, виходячи з рівності часток усіх членів колгоспного двору з врахуванням належних ОСОБА_3 1/5 частки, а також 1/5 частки в колгоспному дворі, яка належала матері ОСОБА_6 , в порядку спадкування, беручи до уваги, що станом на 01.07.1990 року вона, її матір та чоловік, а також відповідачі (діти) були членами колгоспного двору, оскільки право власності на спірний будинок зареєстровано за ОСОБА_6 як головою колгоспного двору, а частки померлої та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено та позивач як спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину після смерті матері, не може набути права на ці частки у вказаному майні. Відповідачам як членам колгоспного двору у спірному майні належить по 1/5 частці. Суд зазначив також, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які мають частку в колгоспному дворі, зареєстровані та проживають за вказаною адресою. На іншу 1/5 частку спірного майна (що належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) можуть претендувати його спадкоємці першої черги, зокрема, відповідачі, як його діти (які на час його смерті були неповнолітніми), а також позивач як дружина у випадку звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Судом встановлено, що доказів звернення до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_5 , в тому числі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачем не надано, як і доказів прийняття нею спадщини після його смерті чи відмови відповідачів від спадщини (обов`язкової частки у спадщині) після його смерті у передбачений законом спосіб.

Вказує, що постановою від 24.01.2025р. приватний нотаріус Досин Н.Ф. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , враховуючи той факт, що право власності було зареєстровано за головою колгоспного двору, частка померлого спадкодавця в житловому будинку не виділена, державна реєстрація права власності на частку померлого спадкодавця у вищевказаному житловому будинку відсутня.

Тому позивачка за зустрічним позовом просить визнати за нею право власності на 1/15 частку спірного будинковолодіння.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи в їхній відсутності позов та зустрічний позов підтримали та не заперечують щодо їх задоволення.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок, з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 належить до типу до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 05.05.1988 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення №220 від 14.10.1987 року, та зареєстрованого в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 05.05.1988 року в реєстрову книгу № 85, та виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП Коломийське МБТІ , виданої 19.03.2024 року за №79715 (а.с. 97, 98).

Станом на 01.07.1990 року в спадковому будинку в АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - голова господарства, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_5 зять, ОСОБА_7 - внука ОСОБА_2 внук (а.с. 107).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Коршівської сільської ради Коломийського району 12 грудня 2017 року, серія НОМЕР_1 (а.с. 91).

З метою оформлення права на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 19 травня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Досин Н.Ф. Коломийського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_6 .

У видачі свідоцтва на право на спадщину їй відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 і рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно так як частки в колгоспному дворі не були виділені.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали до суду заяви про відмову від своїх часток у колгоспному дворі.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2024 року (справа № 346/3467/24) позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/5 (дві п`ятих) частки житлового будинок загальною площею 40,1 кв. м., житловою площею 21,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: комори - літера «Б»; стодоли - літера «В»; навісу - літера «Г»; літньої кухні - літера «Д»; стайні - літера «Ж»; вбиральні - літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку з їх безпідставністю (а.с. 111-113).

При розгляді справи № 346/3467/24 судом було встановлено, що згідно з даними листа державного нотаріуса Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. №1715/01-16 від 02.11.2024 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не заводилася, про що було долучено інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78884668 від 25.10.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконавчим комітетом Коршівської сільської ради Коломийського району 02 січня 1995 року, серія НОМЕР_2 (а.с. 92).

ОСОБА_5 на момент своєї смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки виданої Коршівською сільською радою від 27.01.2025 року за № 91/02-25.

На час смерті чоловіка, ОСОБА_5 були зареєстровані та проживали в АДРЕСА_1 : ОСОБА_6 теща, ОСОБА_3 дружина, ОСОБА_11 - дочка, ОСОБА_2 син. Заповіт від імені померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у виконкомі Коршівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 109).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_5 , є його дружина ОСОБА_3 та діти: ОСОБА_4 ОСОБА_2 , які звернулися до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини за законом.

Постановою від 24.01.2025р. приватний нотаріус Досин Н.Ф. відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , враховуючи той факт, що право власності було зареєстровано за головою колгоспного двору, частка померлого спадкодавця в житловому будинку не виділена, державна реєстрація права власності на частку померлого спадкодавця у вищевказаному житловому будинку відсутня (а.с. 40).

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів № 79715 від 19 березня 2024 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , як голові колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 травня 1988 року виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 220 від 14.10.1987 року (а.с. 31).

Згідно з положеннями п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що матеріалами справи було підтверджено належність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 до майна колгоспного двору. Членами вказаного колгоспного двору станом на 1990 рік були: ОСОБА_6 - голова господарства, ОСОБА_3 дочка, ОСОБА_5 зять, ОСОБА_7 внука, ОСОБА_2 внук. Кожному члену колгоспного двору належала 1/5 частка.

За результатами судового розгляду встановлено, що частку ОСОБА_5 після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_3 та його діти ОСОБА_12 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/15.

З врахуванням цього частка в майні колгоспного двору у ОСОБА_12 і ОСОБА_2 склала 4/15 у кожного. З огляду на це їх вимога у первісному позові про визнання за ними права власності на 4/15 частки спірного домоволодіння є законною, обгрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Також законною та обгрунтованою вбачається вимога ОСОБА_13 за зустрічним позовом про визнання за нею права власності на успадковану 1/15 частки в домоволодіння після смерті її чоловіка ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 524, 534, 560 ЦК УРСР, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.ст. 346, 392, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 206, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Первісний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 4/15 (чотири п`ятнадцятих) часток будинковолодіння, яке складається із: житлового будинок загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 21,1 кв.м та господарських будівель і споруд: комори - літера «Б»; стодоли - літера «В»; навісу - літера «Г»; літньої кухні - літера «Д»; стайні - літера «Ж»; вбиральні - літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/15 (чотири п`ятнадцятих) часток будинковолодіння, яке складається із: житлового будинок загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 21,1 кв.м та господарських будівель і споруд: комори - літера «Б»; стодоли - літера «В»; навісу - літера «Г»; літньої кухні - літера «Д»; стайні - літера «Ж»; вбиральні - літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/15 (одну п`ятнадцяту) частку будинковолодіння, яке складається із: житлового будинку загальною площею 40,1 кв.м, житловою площею 21,1 кв.м та господарських будівель і споруд: комори - літера «Б»; стодоли - літера «В»; навісу - літера «Г»; літньої кухні - літера «Д»; стайні - літера «Ж»; вбиральні - літера «З»; криниці - «№ 1»; огорожі - «№ 2-5», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителька АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , жителька: АДРЕСА_1 .

Суддя: Сольський В. В.