Справа № 466/3640/25
Провадження № 2-о/466/226/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

секретаря с/з Васинчик М.О.

за участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

представника зац. особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Головного управління Державної міграційної служби Україні у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення ,-

в с т а н о в и в :

17 квітня 2025 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, яким встановити особу заявника , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у селищі міського типу Карло-Марксове, місто Єнакієве, Донецької області, Україна, та встановити факт його перебування у громадянстві союзу радянських соціалістичних республік.

Заяву обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у селищі міського типу Карло-Марксове , місто Єнакієве , Донецької області , Україна. З моменту народження безперервно та безвиїзно проживав, а також офіційно був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У віці 16 ти років ним був отриманий паспорт громадянина СРСР, відповідно до Закону СРСР «Про громадянство СРСР» від 1 грудня 1978 року, який встановлював, що всі особи, які народилися на території СРСР, автоматично набували громадянство СРСР. Крім того, Положення про паспортну систему в СРСР (затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року № 677) передбачало обов`язкове отримання паспорта громадянина СРСР у 16-річному віці, що і зробив заявник.

Селище міського типу Карло-Марксове, де він народився і проживав разом із всією сім`єю, перебувало у складі СРСР, що стверджується Конституцією СРСР 1977 року, яка визначала, Українська Радянська Соціалістична Республіка є складовою частиною Союзу РСР (стаття 71). Відповідно до Конституції УРСР 1978 року, Донецька область входила до складу Української РСР, а смт Карло-Марксове було частиною Єнакіївської міської ради. Даний факт також підтверджується офіційними довідниками адміністративно-територіального устрою УРСР, зокрема виданням 1987 року. Ці документи, а також безперервність реєстрації на зазначеній адресі, на переконання заявника є доказом того, що родина ОСОБА_4 протягом багатьох років проживала за цією адресою, починаючи з часів СРСР і до моменту окупації даної території росією.

З 07 травня 2001 року ОСОБА_1 відбував покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області в установах Державної кримінально-виконавчої служби та був звільнений по закінченню терміну покарання - 07 травня 2013 року.

Після звільнення він розпочав процес оформлення та поновлення документів, результатом чого стало отримання повторного Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №108 від 22 вересня 1974 року. Інші документи не були поновлені та не оформлені через об`єктивні обставини, оскільки з 3 квітня 2014 року, місце проживання заявника було окуповане російською федерацією та в умовах окупації стало неможливим отримання паспорта громадянина України.

Після окупації, заявник став на захист територіальної цілісності України та на добровільних засадах вступив до Української Добровольчої Армії ОЛПЗ «Волинь», брав активну участь у виконанні завдань на передових позиціях в районі міста Мар?їнка Донецької області , періодом з 20 червня 2021 року по 10 серпня 2021 року, та має право на отримання посвідчення учасника бойових дій (УБД).

Після повернення з територій активних бойових дій у 2021 році ним були подані письмові звернення до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, Державної міграційної служби України та Головного управління Міграційної служби України у Львівській області з метою з`ясування, надання та оформлення документів, що посвідчують особу ОСОБА_5 , як громадянина України. Проте, незважаючи на неодноразові запити , він отримав відмову у видачі паспорта громадянина України, посилаючись на відсутність можливості проведення ефективної перевірки належності його особи до громадянства України у зв`язку з агресією з боку росії та окупацією місця народження та проживання. У зв`язку з чим, заявник змушений звернутись до суду .

Ухвалою суду від 28.04.2025 року заяву призначено до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні заявник та його представник, адвокат Живко О.О. заяву підтримали, покликаючись на аргументи аналогічні викладеним в заяві. Окрім цього, заявник пояснив, що відбуваючи покарання за вироком суду, а саме з 07.05.2001 року по 07.05.2013 року він був позбавлений можливості отримати будь-які особисті документи, оскільки на той час усі наявні в заявника персональні, ідентифікуючі документи зберігатись при матеріалах кримінальної справи та особової справи засудженого. Після звільнення з місць позбавлення волі не встиг закінчити процес оформлення документів, оскільки з 2014 року його місце проживання є окупованою росією територією, та отримати будь-яку інформацію в країни агресора та окупанта неможливо. З часу окупації, з 2014 року, він став на захист України, як доброволець, після переміщення на підконтрольну Україні територію, брав активну учать в бойових діях, зокрема в районі міста Мар`янка, Донецької області.

Представник зацікавленої особи, ОСОБА_3 , в судовому засіданні заяву підтримав частково. Просив суд встановити особу заявника, проте відмовити у встановлення факту перебування ОСОБА_1 у громадянстві срср.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.5 ч.2 ст. 295 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, чинним законодавством не передбаченого іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Єнакієвського міського управління юстиції у Донецької області 15 травня 2013 року, серія НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Карло-Марксове, місто Єнакієво Донецької області. Його батьками є : мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_6 . Тобто, станом на 24 серпня 1991 року, заявник був неповнолітнім . Згідно норм КпШС , що був чинним на 24.08.91, місцем проживання неповнолітніх дітей було місце проживання їх батьків, без згоди яких дитина не могла самостійно обирати місце проживання.

Згідно з довідкою про склад сім`ї та прописку від 04 червня 1984 року, виданою ОСОБА_6 , у квартирі АДРЕСА_2 прописаний та проживає з 1974 року , в складі сім`ї батьків, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 їх син, « ОСОБА_1 », 1974 року народження. Також членом сім`ї є брат заявника, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно даних Державного реєстру виборців ( а.с. 31) від 09.09.2009 року , мати заявника , ОСОБА_1 на момент видачі такої довідки, далі проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 .

З довідки про звільнення, серії ДОН № 33259 вбачається, що ОСОБА_1 відбував покарання за вироком суду у період з 07 травня 2001 року до 07 травня 2013 року і прямує до місця проживання у місто Єнакієве Донецької області.

03 серпня 2021 року Окремий легко-піхотний загін «Волинь» видав довідку № 0391 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 20 червня 2021 року до 10 серпня 2021 року перебував у зоні проведення ООС в Донецькій та Луганській областях у складі ОЛПЗ «Волинь» Української Добровольчої Армії, на добровільних засадах без фінансової винагороди, брав активну участь у виконанні завдань на передових позиціях у районі міста Мар`їнка Донецької області.

Згідно з довідкою Центру обліку та нічного перебування бездомних осіб від 21 липня 2022 року № 268 ОСОБА_1 з 21 липня 2022 року перебуває на обліку в Центрі обліку та нічного перебування бездомних осіб.

ОСОБА_1 звертався до Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України та до Державної міграційної служби України, ГУ ДМС у Львівській області з питання щодо виготовлення ОСОБА_1 паспорта громадянина України. ГУ ДМС у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що згідно з обліками ГУ ДМС у Львівській області відомості щодо реєстрації/зняття з реєстраційного обліку/набуття громадянства ОСОБА_1 відсутні. Провести ефективну перевірку неможливо у зв`язку зі збройною агресією рф на території України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку окремого провадження суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991року.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування в громадянстві СРСР станом на 24.08.1991 року, та встановлення його особи.

Згідно п.8 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: - заяву про встановлення належності до громадянства України; - копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно п.10 розділу ІІ Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає такі документи: - заяву про встановлення належності до громадянства України; - копію свідоцтва про народження; - один з таких документів: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;

П.44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про правонаступництво України», Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України.

У статті 17 Конституції УРСР встановлено, що кожен громадянин УРСР є громадянином СРСР.

Законодавчими нормами ст. ст. 11,12 діючого на той час Закону СРСР «Про громадянство СРСР» визначено, що дитина, обоє батьків якої в момент народження перебували у громадянстві СРСР, є громадянином СРСР в незалежності від того, чи народилась вона на території СРСР чи за межами СРСР.

Судом встановлено, що заявник з моменту народження безперервно та безвиїзно проживав, а також офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Карточкою про прописку форми А від 23.02.1968 року, що видана на ім`я батька заявника ОСОБА_6 , та Випискою з будинкової книги про склад сім`ї і прописку, виданої 04.06.1984 року Житлово-експлуатаційною конторою № 3.

Згідно наданих суду доказів, ОСОБА_1 проживав разом із батьками за вказаною вище адресою, адже на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року заявнику виповнилось повних 17-ти років, а тому протягом цього віку, а саме до досягнення 17-ти років, будучи неповнолітньою особою, він не міг самотужки покидати територію) колишнього СРСР та проживати за межами колишнього СРСР окремо від своїх батьків - відповідно до чинного на той час законодавства, громадяни СРСР до досягнення 18-річного віку не мали права самостійно змінювати місце проживання без згоди батьків. Даний факт підтверджується Постановою Ради Міністрів СРСР від 28 серпня 1974 року №677, якою було затверджено «Правила прописки громадян у містах». Згідно з цими правилами, всі громадяни СРСР були зобов`язані мати прописку за місцем постійного проживання, а неповнолітні особи не могли змінювати місце проживання без згоди батьків. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 189 від 11 серпня 1997 року на ім`я бабусі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Це свідоцтво було видано виконкомом Карло-Марксівської селищної ради міста Єнакієве Донецької області, що підтверджує факт її реєстрації та проживання за вказаною адресою. Окрім того, як доказ, заявником долучено повідомлення про проведення первинного уточнення персональних даних Державного реєстру виборців від 09 вересня 2009 року. Це повідомлення стосується матері заявника, ОСОБА_1 , де зазначено, що її адреса народження та виборча адреса збігаються і відповідно до них вона була зареєстрована за адресою: смт. Карло-Марксове, місто Єнакієве, Донецька область, що підтверджує безперервну реєстрацію родини ОСОБА_4 на цій території. Крім того, молодший згідно долученої копії паспорта брата заявника, він має паспорт громадянина України, серія НОМЕР_4 , у якому на сторінці 11 вказано місце його реєстрації: АДРЕСА_1 . Паспорт був виданий Єнакіївським МВ УМВС України в Донецькій області, що також підтверджує факт проживання родини ОСОБА_10 за цією адресою з часів СРСР.

Окрім того, постановою Львівського апеляційного суду від 11.12.2023 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991 року та на момент набрання законної сили ЗУ «Про громадянство України», а саме, 13.11.1991 року. Окрім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що згідно довідки про звільнення серії ДОН№33259, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі громадянство вказано: Україна.

Умови та порядок встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, регламентуються Законом України «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок).

Згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Таким чином, при встановленні належності особи до громадянства України, відповідно до ст. 3 Закону, компетентним органам, у даному випадку міграційній службі, необхідно встановити два факти: факт перебування особи у громадянстві колишнього СРСР та факт постійного проживання особи на території України безпосередньо на дату проголошення Україною незалежності (24.08.1991) або на дату набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991).

Відповідно до пункту 124 Порядку особам, які мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року, замість паспортів громадян колишнього СРСР видаються залежно від місця проживання паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно статті 17 ЦК УРСР, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли п`ятнадцяти років, або громадян, які перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів.

Виходячи з викладених норм права, що діяли на момент існування СРСР, та долучених до заяви копій документів, в яких міститься інформація про народження та проживання заявника: смт. Карло-Марксове, місто Єнакієве, Донецька область.

За таких обставин, оскільки інакшим способом встановити особу ОСОБА_1 , та факт перебування у громадянстві СРСР- неможливо, суд вважає заяву підставною.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18).

Судом враховано ту обставину, що м. Єнакієве Донецької області окуповане росією, що унеможливлює зібрання та подання ОСОБА_1 належних та допустимих доказів встановлення його особи, видачі йому паспорта громадянина України, через окупацію місця його проживання він не має можливості надати інші докази, окрім тих, які ним були надані.

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено особу заявника, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Карло-Марксове, місто Єнакієве, Донецька область., що підтверджується письмовими доказами по справі

Щодо реалізації права заявника отримати громадянство України (паспорт громадянина України), судом встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у громадянстві Союзу Радянських Соціалістичних Республік, даний факт підтверджений належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Факт про встановлення якого просить заявник, дасть йому підстави для отримання паспорту громадянина України та реалізації своїх конституційних прав і свобод як громадянина України в майбутньому.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає заяву підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,89,258-259, 263-265,293,294,315 ч.2,319 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

заяву задовольнити. Встановити особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селищі міського типу Карло-Марксове, місто Єнакієве, Донецької області, Україна.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в громадянстві Союзу Радянських Соціалістичних Республік, станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 16 червня 2025 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в центрі бездомних осіб за адресою: м. Львів, вул. Кирилівська, 3А, ІПН: відсутній.

Зацікавлена особа: Головне управління Державної міграційної служби Україні у Львівській області: місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11, .

Суддя І. Є. Зима