Справа № 212/5493/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючої судді - Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив таке.

16 травня 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.

Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2020 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_4 ». Позивачка зазначила, що приблизно рік тому стосунки з відповідачем розладились, через різні погляді на виховання дитини та ведення спільного господарства. Кожен живе окремим життям та своїми інтересами за різними місцями проживання, сімейного життя сторони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, фактично сім`я припинила існування. Примирення між подружжям неможливе. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. У заяві від 16.06.2025 просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився; в заяві від 16.06.2025, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що участь у судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2020 року, мають спільну неповнолітню дитину доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3, 8).

Позивачка у позові зазначила, що сторони перестали вести спільне господарство та проживати приблизно рік тому, а їх шлюб фактично вже припинений та існує лише формально; подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, інтересам неповнолітньої дитини та є недоцільним.

Відповідач не заперечував проти обставин, зазначених позивачем у позові.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, висновки суду.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, у цій справі, не зважаючи на визнання позову відповідачем, суд має перевірити, чи таке визнання не суперечить закону, чи воно не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Зважаючи на це, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а натомість відповідає інтересам і волі обох з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Що стосується інтересів їхньої неповнолітньої дитини, то слід зазначити таке. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння; вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Атмосферу любові практично неможливо забезпечити дитині в сім`ї, де батько й мати не бажають жити разом, мають проблеми у відносинах між собою та не хочуть зберігати шлюб. Тому збереження шлюбу сторін за умов їх небажання його зберігати суперечить також інтересам їх дитини.

Позивач заявила про неможливість примирення та необхідність розірвання шлюбу; відповідач, в свою чергу, погодився на це. Отже, збереження шлюбу суперечить інтересам їх обох.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити.

Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав заявлені проти нього позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

У відповідності із ч. 3 ст. 105, ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 4 5, 7 13, 81 82, 259, 263 - 265, 268 , 273, 354, 355, суд

вирішив таке.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 вересня 2020 року Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 371.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 18 червня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець