Справа №150/273/25
Провадження по справі №2/150/140/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Савковій С.А.,

з участю учасників цивільного процесу:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Середюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області про визнання права власності на будинок за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з вище вказаним позовом.

Позивачем ОСОБА_1 та її представником адвокатом Середюк О.В., яка діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 05.05.2025 за №201, в судовому засіданні свої вимоги підьтримують на умовах, викладених в позові та просять їх задоволити.

Відповідачем - Бабчинецькою сільською радою Могилів - Подільського району подано відзив на позовну заяву, позовні вимоги визнаються та не заперечується проти їх задоволення. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, відповідач клопоче про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 21.06.2011 між позивачем (дошлюбне прізвище якої ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, актовий запис 1192, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ви даного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с. 16).

ОСОБА_1 постійно, безперервно, відкрито, з 2011 року (тобто, протягом чотирнадцяти років) проживає із чоловіком ОСОБА_3 та неповнолітніми дітьми, володіє нерухомим майном, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується довідками Бандишівського старостинсъкого округу Бабчинецької сільської ради №5-157 від 21.05.2024 та №5-160 від 22.05.2024 (а.с. 12, 11). ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 здійснили капітальний ремонт вище вказаного житлового будинку, обробляють присадибну земельну ділянку та сплачують земельний податок, підтвердженням чого є податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у Вінницькій області про обов`язок сплати земельного податку та квитанції про сплату позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 земельного податку (а.с. 17-22). У зазначеному будинку народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У квітні 2024 року ОСОБА_1 було отримано довідку №201 від 17.04.2024, видану КП «Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 5), відповідно до якої згідно архівних даних станом на 31.12.2012 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 20.03.1988 виконкомом Бандишівської сільської ради згідно рішення виконавчого комітету Могилів Подільської районної ради №210 від 31.08.1987, та зареєстровано в Могилів Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 20.05.1988, номер запису на паперових носіях №161. Назва вулиці та нумерація будинку не змінювалися (а.с. 5).

16.04.2024 комунальним підприємством «Могилів - Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_1 було виготовлено та видано технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 6, 7).

Як вбачається із довідки за №5-87, виданої 03.04.2025 Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області, місцем реєстрації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , було АДРЕСА_1 . На день смерті за вказаною адресою також був зареєстрований брат померлої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 32).

Як свідчить довідка №5-86, видана 03.04.2025 Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (згідно актового запису №2 від 27.04.2012), інформація щодо спадкоємців відсутня (а.с. 33).

Згідно виписки із погосподарської книги за №5-84, виданої 03.04.2025 Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області, станом на 2005 2010 роки по особовому рахунку 11-1 АДРЕСА_1 , головою домогосподарства значиться ОСОБА_6 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис №10 від 26.09.2008), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , значиться її братом (а.с. 35).

Згідно виписки із погосподарської книги за №5-85, виданої 03.04.2025 Бандишівським старостинським округом Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області, станом на 2010 2015 роки по особовому рахунку 11-1 АДРЕСА_1 , у зазначеному будинку значиться лише брат покійної власниці ОСОБА_7 (а.с. 34).

Як свідчить повідомлення Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 16.04.2025 №90/01-16, надане на виконання ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 11.04.2025 щодо витребування доказів, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 спадкова справа не заводилася (а.с. 46), на підтвердження чого додано інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 47).

Факт того, що позивач по справі ОСОБА_1 , дійсно добросовісно заволоділа та відкрито користується спірним житловим будинком, а також постійно та безперервно володіла з 2011 року, що складає 14 років, нерухомим майном - будинком з надвірними будівлями та спорудами, розташованим по АДРЕСА_1 , підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами по справі.

Факт проживання ОСОБА_1 в зазначеному спірному будинку протягом чотирнадцяти років підтверджують квитанції щодо сплати земельного податку (а.с. 17-22).

Факти, підтверджені вищевказаними документами (довідками, виписками, викопіюваннями, платіжками, квитанціями, а також показами свідків (очевидцями подій, що відбувалися протягом останніх чотирнадцяти років з 2011 по 2025 роки), які сформовані та видані рядом підприємств, установ та організацій (сільською радою, ГУ ДПС у Вінницькій області, БТІ), свідчать про відкритість, добросовісність, безперервність володіння спірним житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 , оскільки, позивач по справі ОСОБА_1 заволоділа спірним житловим будинком добросовісно; не приховувала факт знаходження зазначеного нерухомого майна в її володінні, безперервно проживала в ньому разом зі своєю сім`єю протягом 14 років (тобто, всього строку набувальної давності), в тому числі, здійснювала капітальний ремонт спірного житлового будинку, обробляє присадибну земельну ділянку, здійснювала сплату комунальних послуг, несла інші необхідні фінансові витрати; житловим будинком заволоділа добросовісно, оскільки, не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Показами свідків ОСОБА_8 старости Бандишівського старостинського округу Бабчинецької сільської ради Могилів Подільського району Вінницької області та ОСОБА_9 сусіда позивача по справі, підтверджено, що ОСОБА_1 понад 10 років проживає у житловому будинку, розташованому за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 обробляє присадибну земельну ділянку, проводить ремонти, сплачує земельний податок. Власник вище зазначеного житлового будинку ОСОБА_10 померла.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила ст. 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірни хправовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи це, суд приймає до уваги висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

Так, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першійстатті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно достатті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи зазначене умови набуття права власності за набувальною давністю, за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5 встановлено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст.344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК України).

Згідно з п.9,11постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованоїЗаконом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

За останніх чотирнадцять років (з 2011 року) фактичного володіння ОСОБА_1 житловим будинком АДРЕСА_1 , ніхто як власник зазначеного майна, не звертався до неї із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є самостійною підставою вважати ОСОБА_1 добросовісним набувачем вище вказаного житлового будинку.

Позивачем надано належні, достатні та допустимі докази, які свідчать про наявність у неї правових підстав для набуття права власності на житловий будинок, розташовани й по АДРЕСА_1 , при заволодінні витще зазначеним житловим будинком ОСОБА_1 не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Зазначені обставини свідчать про те, що у позивача наявна така обов`язкова умова набуття права власності за набувальною давністю, що визначена в ч.1ст.344 ЦК України, як добросовісність.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року (пункт 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, №5). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 89 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5, приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст., ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст., ст.2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 247, 258, 263 - 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено відповідно до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України 18.06.2025.

Згідно вимог ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 12.10.2011 Замостянським РВ ВМУ УМВС у Вінницькій області; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Бабчинецька сільська рада Могилів Подільського району Вінницькій області (місцезнаходження: вул. Незалежності, 13, с. Бабчинці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24132, код в ).

СУДДЯ: Л.П. ЦИМБАЛЮК