Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2891/23

Провадження № 2/126/58/2025

"18" червня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

зі секретарем Дончик О.А.

за участю представника позивача, адвоката Тимощука Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про усунення перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" про усунення перешкод в користуванні майном, зобов`язати відповідача повернути їй земельну ділянку площею: 3.0147 га з кадастровим номером: :03:002:0193, скасувати державну реєстрацію права оренди.

В обгрунтування поданого позову зазначає, що на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ВН 0279 від 17.01.2002 виданого на підставі рішення від 28.12.2001, 27 сесії 3 скликання Війтівської сільської ради, вона є власником земельної ділянки :03:002:0193.

Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку проведено в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.08.2016.

Позивачу стало відомо з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2021, виданого державним реєстратором Джулинської сільської ради Красиленком В.Б., про те, що було зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № 11 виданого 25.09.2021. В якому зазначений орендар ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" та орендодавець ОСОБА_1 , строк дії такого права вказано до 25.09.2063 тобто на 42 роки.

ОСОБА_1 не підписувала з ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" зазначений вище договір оренди земельної ділянки, а відтак використання відповідачем земельної ділянки порушують права позивача на вільне розпорядження і користування належним їй майном, що дає підстави звернутися до суду з вимогою про витребування майна в орендаря, який фактично володіє земельною ділянкою та просить скасувати державну реєстрацію права оренди.

Вказані обставини стали причиною звернення, ОСОБА_1 , до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24.06.2024 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі почеркознавчої експертизи. До отримання результатів експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 04.12.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 10.04.2025 закрито підготовче судове засідання справу, призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Тимощук Є.С., позові підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Янчук В.М., в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які прибули в судове засідання, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :03:002:0193, площею 3,01 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Війтівської сільської ради, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВН №0279, який виданий на підставі рішення 27 сесії 3 скликання Війтівської сільської ради народних депутатів.

Згідно з договором оренди землі від 25.09.2021 укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський", об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,0147 га, кадастровий номер :03:002:0193. Договір укладено на 42 роки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення, для ведення особистого селянського господарства.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду стало оспорювання факту укладення договору оренди належної їй земельної ділянки з ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський".

Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 24.11.2021 державним реєстратором Джулинської сільської ради Красиленко В.Б. зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, серії та номер 11, виданого 25.09.2021, укладеного між ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський" та ОСОБА_2 .

За клопотанням позивачки у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/102-24/17824-ПЧ складеного 13.11.2024 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, встановлено, що підписи на 1-6 аркушах договору в графах "Орендодавець" у договорі оренди землі серії та номер 11, який виданий 25.09.2021, орендар ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський", орендодавець ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 .

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства, а саме: Земельним кодексом України (далі ЗК України), Законом України «Про оренду землі» (далі Закон).

Згідно з ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

За змістом ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною 1 статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється на підставі договору оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України, ст. 13 Закону).

Статтями 13, 14 Закону визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною 1 ст. 15 Закону передбачені істотні умови договору оренди землі.

За змістом статтей 125, 126 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно доЗакону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статтей 204, 205 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

За змістом ч. 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

У постанові від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц Верховний Суд зазначив, що підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника/-ів правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Факт підписання договорів оренди позивачем або протилежне має бути доведено шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1 та 6 статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.01.2020 у справі № 370/999/16-ц, від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

ОСОБА_1 , зважаючи на те, що договір оренди землі від 25.09.2021 року вона не підписувала, тобто було відсутнє волевиявлення на його укладання, умови оренди належної їй земельної ділянки не погоджувала, а відповідач користується вказаною земельною ділянкою, звернулася до суду із позовом про усунення їй перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення від ПАТ "Птахокомбінат"Бершадський", а також просила скасувати державну реєстрацію права оренди за ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц (провадження №14-79цс21) вказано, що укладеним є такий правочин (договір), щодо якого сторонами у належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

За наявності оспорюваних підписів у договорах оренди встановлення їх автентичності відбувається шляхом проведення почеркознавчої експертизи.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами відповідно до постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.01.2020 у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18)).

Ухвалою суду від 24.06.2024 клопотання позивачки ОСОБА_1 задоволено, призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за статтями 385 та 384 КК України.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-24/17824-ПЧ складеного 13.11.2024 за результатами проведення вищевказаної експертизи, встановлено, що підписи на 1-6 аркушах договору в графах "Орендодавець" у договорі оренди землі серії та номер 11, який виданий 25.09.2021, орендар ПАТ "Птахокомбінат "Бершадський", орендодавець ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 .

Отже, оскільки ОСОБА_1 не підписувала договір оренди, тобто не виявила свою волю на його вчинення, суд приходить до висновку про те, що така угода є неукладеною, тому вказану земельну ділянку, яка належить останній, перебуває у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.09.2023 у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22)).

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2024 у справі № 567/3/22 зробила висновок, що належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача; позовна вимога про скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації права оренди щодо спірної земельної ділянки, з одночасним припиненням такого права, не є належним способом захисту порушеного права, а вимога про зобов`язання повернути позивачу спірну земельну ділянку є похідною.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2022 у справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім.

Тлумачення статті 20 ЦК України, з урахуванням принципу розумності свідчить, що здійснення права на захист на власний розсуд означає, що управнений суб`єкт: має можливість вибору типу поведінки - реалізовувати чи не реалізовувати своє право на захист; у випадку, якщо буде обрана реалізація права на захист - має можливість вибору форми захисту, тобто звернутися до юрисдикційного (судового чи іншого) чи неюрисдикційного захисту суб`єктивного цивільного права чи законного інтересу, а також можливість поєднання цих форм захисту; самостійно обрати спосіб захисту в межах тієї чи іншої форми захисту, а також визначає доцільність поєднання способів захисту чи заміну одного способу захисту іншим. Водночас така свобода захисту «на власний розсуд» має і зворотну сторону - обрання однієї форми чи певного засобу захисту жодним чином не перешкоджає настанню обставин, які можуть тим чи іншим чином нівелювати корисний ефект від звернення до іншої форми чи способу захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 у справі № 554/9126/20 (провадження № 61-13760сво21).

Належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Оскільки позивачка позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла, тому і відсутні підстави для кваліфікації договору оренди землі як неукладеного, а отже у задоволенні позову належить відмовити, зважаючи обрання позивачем неналежного способу захисту.

Викладене також узгоджується із правовими висновками, викладеними у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 19.02.2024 у справі № 567/3/22, Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 567/1408/22 та Об`єднаної Палати Верховного Суду від 02.06.2025 у справі №144/1440/22.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 20, 202-205, 207 319, 321, 391, 407, 626, 627, 638, 792 ЦК України, статтями 90, 93, 124, 125-126, 152 ЗК України, статтями 2,5,13,76-81,89,141,258,259,263-265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про усунення перешкод в користуванні майном відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Птахокомбінат "Бершадський", юридична адреса: 24412, Вінницька область, Гайсинський район, село Війтівка, вул.Соборна, 200, )

Суддя Р. В. Хмель