Провадження 2-др/127/67/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сунько Я.Р.
У відзиві відповідач заявляла про понесені судові витрати на правничу допомогу 20 000 грн., які просила стягнути з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
02.06.2025 року судом зареєстровано заперечення представника банку Є.Михашули на заяву про ухвалення додаткового рішення. Наголошено, що адвокат відповідачки не був присутнім в судових засіданнях, вартість заявлених витрат явно не співмірна із складністю справи. Зауважено, що розмір витрат є необґрунтованим, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом збагачення сторони, на користь якої стягуються витрати. Просила залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без задоволення та відмовити відповідачці у стягненні з банку витрат на професійну допомогу чи зменшити стягнення таких витрат до нуля.
22.11.2024 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
Згідно квитанції від 24.12.2024 року (зворот а.с. 48), ОСОБА_1 сплатила адвокату Хейнісу О.Г. 20 000 грн. згідно договору про надання правової допомоги від 24.12.2024 року та додаткової угоди № 1 до нього.
Відзив на позовну заяву зареєстрований судом 26.12.2024 року (а.с. 42), в якому повідомлено про витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу 20 000 грн.
Адвокатом повідомлено про виконання наданих ним ОСОБА_1 послуг (зворот а.с. 44, зворот а.с. 146): опрацювання позовної заяви з додатками 1 000 грн., надання консультацій, правової інформації, роз`яснень 1 500 грн., підбір, аналіз та опрацювання судової практики, формування правової позиції 1 500 грн., складання відзиву та участь в судових засіданнях 16 000 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2025 року № 127/37455/24 позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 26.11.2019 року в загальному розмірі 72 887, 29 грн. та судовий збір в сумі 1 483,72 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Позовні вимоги були пред`явлені на суму 146 109,16 грн., а задоволені на суму 72 887,29 грн. (49%).

Позовні вимоги на 51% були відхилені.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам був розподілений судовий збір при вирішенні справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26 лютого 2015 року, у п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведе, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.

При визначенні суми конкретного відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки викладені також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

В додатковій постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, а також тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, задоволення позову частково, сплату позивачем гонорару адвокату у повному обсязі, що встановлений договором, а також співмірність понесених витрат із складністю даної справи, обсягом наданих послуг і значенням справи для сторін, суд вважає необхідним компенсувати відповідачу понесені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог, в сумі 10 200 грн. (20 000 ? 51% ?100 = 10 200).

Керуючись ст.ст. 12, 15, 134, 141, 260, 270 ЦПК України,

в и р і ш и в:

стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10 200 (десять тисяч двісті) грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач АТ «Ідея Банк», інд. 79008, м. Львів, вул. Валова, 11,

- відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складене 05 червня 2025 року.

Суддя: