09.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/1404/25
Провадження № 2/205/1982/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Терещенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Мадьонової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 09 липня 2012 року і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, і з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем був укладений договір у порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 50 000 грн. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. Відповідач не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність з умовами кредитування. В процесі користування рахунком 21 лютого 2023 року відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на підставі якої отримано додаткову кредитну картку, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок і надавав кредитні картки до нього, а відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим у відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», станом на 17 листопада 2024 року, виникла заборгованість у розмірі 38 760,65 грн. Оскільки по теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09 липня 2012 року в розмірі 38 760,65 грн., яка складається з: 38 760,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, а також судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26 лютого 2025 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання відповідача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» для огляду у судовому засіданні оригінали матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 з підписами сторін, а також довідок про розмір встановлених кредитних лімітів на кредитні картки за кредитним договором (анкета-заява) від 09 липня 2012 року, і про отримання ОСОБА_1 кредитних карток.

Представник позивача Гордєєва О.В. надала суду клопотання, у якому просила розглядати справу у її відсутності та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті, лише 17 лютого 2025 року на адресу суду направив заяву, в яких він надав свої письмові пояснення, зазначивши про невизнання ним позовних вимог з підстав відсутності доказів надання йому банком кредитних коштів, відсутності самого договору у вигляді договору приєднання, в якому погоджена і зазначена сума видачі кредиту, розрахунки, умови нарахування процентів, відсутності доказів його ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг,та просив повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, та виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 09 липня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 09 липня 2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 85).

Крім того, судом встановлено, що 21 лютого 2023 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які підписано відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (а.с.86-95).

На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 85), заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21 лютого 2023 року (а. с. 86-95), витягу з Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а. с. 96-122), виписку за договором (а. с. 65-84), розрахунок заборгованості (а. с. 50-64).

Також судом встановлено, що 06 грудня 2012 року відповідачу ОСОБА_1 було відкрито кредитний картковий рахунок та встановлено поточний кредитний ліміт 8 000 грн., який в подальшому неодноразово як зменшувався, так і збільшувався, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 17 квітня 2025 року.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про видані картки від 17 квітня 2025 року судом встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово видавались кредитні картки, остання ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справ наявна виписки за договором за кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 за період з 06 грудня 2012 року по 22 листопада 2024 року, за період з 06 грудня 2012 року по 22 листопада 2024 року, з яких судом встановлено, користування відповідачем кредитним лімітом (кредитними коштами), а також часткове погашення ним існуючої заборгованості перед банком протягом тривалого періоду, останній раз 31 жовтня 2024 року поповнення картки на суму 15 251,60 грн.

Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 листопада 2024 року складає 38 760,65 грн., яка складається з: 38 760,65 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за комісією;0,00 грн.пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором(а.с.50-64).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту.

Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 2 ст. 648 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 16 ЦК України одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 виявив бажання отримати платіжну кредитну картку, а також був обізнаний і погодився із умовами надання банківських послуг, у тому числі відсотковою ставкою за користування кредитом, що підтверджується підписами в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, і тим, що боржник користувався наданими банком кредитними коштами та здійснював часткове погашення існуючої заборгованості.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Отже, матеріалами справи не спростовано факт відкриття відповідачу кредитного карткового рахунку, а також встановлення йому кредитного ліміту, який неодноразово змінювався, отримання відповідачем від позивача кредитних карток, та здійснення відповідачем операцій з використанням наданого йому кредитного ресурсу.

Відповідач, всупереч положенням ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів чи власного розрахунку заборгованості, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості чи її розмір.

Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав і не повернув використані кредитні кошти, а доказів протилежного суду не надав.

Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості та вважає його достовірними, оскільки доказів виконання ОСОБА_1 боргових зобов`язань перед позивачем суду не надано, а також відповідачем не спростовано у встановленому законом порядку заявлений позивачем розмір заборгованості і вищезазначений розрахунок.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 203, 207, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 628, 634, 638, 648, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за тілом кредиту у розмірі 38 760,65 грн. та судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.П. Терещенко