ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6361/14-ц
провадження № 6/753/324/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Кулика С.В., при секретарі Боярської Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, заінтересовані особи ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду м. Києва звернувся державний виконавець Дарницького районного ВДВС в м. Києві Осовський В.В., з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 . В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні у відділ перебуває виконавче провадження НОМЕР_3, щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , заборгованості, до складу якого станом на 10.01.2025 року входить чотири виконавчих провадження на загальну суму боргу в розмірі 44085,80 дол. США та 20866,08 грн. Виконавче провадження № НОМЕР_2 за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва № 753/6361/14 від 31.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , за договором позики грошові кошти у розмірі 40000 доларів США. 14.11.2014 року державним виконавцем, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 та копії направлено сторонам по справі. 14.11.2014 року державним виконавцем було перевірено майновий стан боржника та виявлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , але відповідно до довідки «Форма - 3» стало відомо, що даною адресою зареєстровані неповнолітні діти (станом на 14.11.2014 року), що унеможливлювало реалізацію вищезазначеного майна боржника. Державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за адресою проживання боржника, але провести виконавчі дії виявилось неможливим, оскільки двері вищевказаної квартири ніхто не відчиняв. 16.08.2024 року від боржника до відділу надійшли пояснення, але рішення в судовому порядку не оскаржувалося. Станом на 05.05.2025 року заборгованість боржником ОСОБА_2 перед стягувачем ОСОБА_1 не сплачено, та становить 397087,57 грн. Всі діти боржника, які зареєстровані у квартирі, яка на праві приватної власності належить боржнику, за адресою: АДРЕСА_2 , є повнолітніми. Державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, однак, у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків, які він має змогу виконати, та зобов`язань, покладених на нього рішенням, останнє досі залишається невиконаним. У зв`язку з чим державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділ перебуває виконавче провадження НОМЕР_3, щодо стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , заборгованості.

Виконавче провадження № НОМЕР_2 за виконавчим листом Дарницького районного суду м. Києва № 753/6361/14 від 31.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , за договором позики грошові кошти у розмірі 40000 доларів США.

14.11.2014 року державним виконавцем, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 та копії направлено сторонам по справі.

14.11.2014 року державним виконавцем було перевірено майновий стан боржника та виявлено, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , але відповідно до довідки «Форма - 3» стало відомо, що даною адресою зареєстровані неповнолітні діти (станом на 14.11.2014 року), що унеможливлювало реалізацію вищезазначеного майна боржника. Державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за адресою проживання боржника, але провести виконавчі дії виявилось неможливим, оскільки двері вищевказаної квартири ніхто не відчиняв.

21.11.2014 року державним виконавцем направлений запит до ВРЕР-7 про наявність майна та поточних рахунків боржника.

15.04.2015 року державним виконавцем, направлено запити керівника експлуатуючої організації та Київського бюро технічної інвентаризації про надання інформації про власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Територіальне управління Держгірпромнагляду у Київській області та місті Києві відповіддю на запит державного виконавця від 13.05.2015 повідомило, що за ОСОБА_2 великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальні споруди, парові і водогрійні котли, посудини, що працюють під тиском, трубопроводи пари та гарячої води, не зареєстровані.

Державна інспекція сільського господарства в м. Києві повідомила на запит державного виконавця, що станом на 21.04.2015 року немає зареєстрованих тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів за боржником - ОСОБА_2 .

Згідно відповіді ДПС України від 28.10.2015 року інформація про доходи боржника відсутня.

Згідно відповідей ПФ України від 27.10.2015 року боржнику нараховується пенсія у розмірі 3913,90 грн., від 27.08.2018 року - боржник отримує пенсію у розмірі 10045,39 грн.

Згідно відповіді ДФС від 27.08.2018 року інформація від відповідних фінансових установ до ДПС не надходила.

25.06.2015 року державним виконавцем, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на загальну суму боргу 539592,81 грн.

01.10.2015 року Київське міське БТІ надало копію поверхового плану та експлікації на квартиру АДРЕСА_1 .

11.09.2015 року державним виконавцем, було направлено вимогу боржнику - ОСОБА_2 та стягувачу - ОСОБА_1 з?явитись за місцем проведення виконавчих дій 27.10.2015 о 10-00 год., а саме АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна в рахунок погашення боргу.

27.10.2015 року складено акт державного виконавця що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до квартири не надав. Про день і час проведення виконавчих дій боржник був повідомлений належним чином.

27.10.2015 року державним виконавцем, було направлено вимогу боржнику - ОСОБА_2 та стягувачу - ОСОБА_1 з`явитись за місцем проведення виконавчих дій.

05.11.2015 року о 10-00 год., а саме АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна в рахунок погашення боргу.

05.11.2015 року складено акт державного виконавця що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до квартири не надав. Про день і час проведення виконавчих дій боржник був повідомлений належним чином. Також в дверях було залишено вимогу державного виконавця про вчинення виконавчих дій на 17.11.2015 року.

05.11.2015 року державним виконавцем, було направлено вимогу боржнику - ОСОБА_2 та стягувачу - ОСОБА_1 з?явитись за місцем проведення виконавчих дій 17.11.2015 року о 10-00 год., а саме АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна в рахунок погашення боргу.

17.11.2015 року державним виконавцем складено акт державного виконавця, що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до квартири не надав. Про день і час проведення виконавчих дій боржник був повідомлений належним чином.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.11.2018 року у справі № 753/15957/18 (провадження: 2/753/6898/18) стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (боржника) грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки NISSAN X-TRALL 2.0, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , та припинено право власності ОСОБА_2 (боржника) на частину автомобіля марки NISSAN X-TRALL 2.0, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 . Вказаним рішенням визнано право власності на автомобіль NISSAN X-TRALL 2:0, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_3 . Вказане рішення набрало законної сили 10.12.2018 року.

Згідно інформації наданої ОК «Магнолія» боржнику ОСОБА_2 належить самовільно збудований будинок АДРЕСА_3 , також згідно відповіді Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації стало відомо, що на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 розроблено проект землеустрою, щодо передачі членам обслуговуючого кооперативу «МАГНОЛЯ» у приватну власність в тому числі боржнику ОСОБА_2 , на території земельної ділянки знаходиться двоповерховий будинок, надвірні споруди з гаражем.

30.08.2016 року боржникові було направлено вимогу, щодо проведення виконавчих дій за адресою ділянка АДРЕСА_5 на 07.09.2016 року.

07.09.2016 року складено акт державного виконавця, що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до земельної ділянки та надвірних споруд не надав.

10.03.2017 року боржникові було направлено вимогу, щодо проведення виконавчих дій за адресою ділянка АДРЕСА_3 на 18.04.2017 року.

03.04.2017 року складено акт державного виконавця, що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до земельної ділянки та надвірних споруд не надав.

03.04.2017 року боржникові було направлено вимогу, щодо проведення виконавчих дій за адресою ділянка АДРЕСА_3 на 18.04.2017 року.

18.04.2017 року складено акт державного виконавця, що боржник за вказаною адресою не з?явився доступу до земельної ділянки та надвірних споруд не надав. При перевірці державним виконавцем щодо спільного сумісного майна, було встановлено, що ОСОБА_4 , яка є дружиною боржника, зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_3 .

15.06.2022 року державним виконавцем направлено вимогу про отримання інформації, яка містить банківську таємницю, та направлено до АТ КБ «Приватбанк» до виконання.

10.05.2024 року державним виконавцем, надіслано вимогу до Київського БТІ про надання інформації щодо належності боржнику об?єкту нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

02.07.2024 року державним виконавцем надіслано вимогу боржнику про надання доступу 09.07.2024 року о 09.00 год. до квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності, з метою опису та фотографування.

09.07.2024 року державним виконавцем складено акт про те, що квартиру АДРЕСА_1 ніхто не відчинив. За словами консьєржа боржник за вказаною адресою проживає, але наразі чи перебуває він вдома їй невідомо. Таким чином здійснити опис не виявилося можливим.

02.07.2024 року державним виконавцем, винесено постанову про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику.

11.07.2024 року державним виконавцем, винесено вимогу про надання державному виконавцю 18.07.2024 року о 09.00 год. доступу до квартири АДРЕСА_1 з метою опису та фотографування.

16.07.2024 року державним виконавцем, винесено вимогу про надання державному виконавцю 13.08.2024 о 09.00 доступу до квартири АДРЕСА_1 з метою опису та фотографування.

13.08.2024 державним виконавцем складено акт про те, що квартиру АДРЕСА_1 ніхто не відчинив. Здійснити опис не виявилося можливим. Вимогу державним виконавцем залишено в дверях квартири боржника та у консьєржа.

Згідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про розшук дитини чи про постановляння вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або іншої особи.

Між тим, виходячи зі змісту статті 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

При цьому, надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника можливе лише за наявності відповідних обґрунтованих підстав та беззаперечних доказів на їх підтвердження.

З матеріалів подання вбачається, що рішення суду станом на час розгляду подання боржником не виконано.

Разом з тим, державним виконавцем не доведено факту саме умисного невиконання боржником рішення суду та свідомого недопущення виконавця в квартиру, враховуючи, що матеріали подання не містять доказів того, що боржник отримував повідомлення про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для цього час вчинення виконавчих дій, та перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Одночасно, акти державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника не можуть бути належними доказами факту перешкоджання входженню державного виконавця до квартири.

Крім того, суду не надано доказів того, що державним виконавцем здійснювались всі процесуальні можливості щодо примусового виконання рішення суду, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема оголошення у розшук боржника.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві, заінтересовані особи ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В. Кулик