Справа № 752/596/25
Провадження №: 2-з/752/81/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

24 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Митрофанової А.О., при секретарі Осадчук А.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Дмитра Леонідовича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

17 квітня 2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кімнату АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що відповіддю на адвокатський запит з боку Голосіївської в м.Києві РДА за вих.№100-4695 від 07.04.2025 року зазначено, що згідно з розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.03.2025 № 158 «Про затвердження рішення про надання службових житлових приміщень» було надано ордер на кімнату АДРЕСА_1 . Адвокатом з метою вжиття заходів реагування, згідно ст.19 Конституції України подано запит щодо скасування розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.03.2025 № 158 «Про затвердження рішення про надання службових житлових приміщень» яким було надано ордер на кімнату АДРЕСА_1 , проте відповіддю з боку Голосіївської в м.Києві РДА за вих.№100-5025 від 14.04.2025 року зазначено, що ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним згідно ст.59 ЖК України, а остання діяли згідно ст. 19 Конституції України, а тому з метою убезпечення протиправних посяганнь з боку посадових осіб Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на зазначену кімнату виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача в разі задоволення позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Верховним Судом викладений правовий висновок у постанові від 02.08.2019 у справі №915/538/19 та у постанові від 06.11.2018 у справі №923/560/17, згідно з яким накладення арешту на грошові кошти відповідача слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат, а суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Таким чином з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов до висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом накладення арешту.

При цьому, накладення арешту на майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи предмет даного позову, наведені заявником докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві про забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Дмитра Леонідовича про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на кімнату АДРЕСА_1 .

Зазначити дані позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса АДРЕСА_2 ).

Зазначити дані відповідача: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, , адреса: місто Київ, проспект Голосіївський, 42.

Зазначити дані відповідача: Київська міська рада, , адреса: місто Київ, вулиця Хрещатик, 36.

Направити ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення до виконання даної ухвали три роки.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд м. Києва.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.О. Митрофанова