Справа № 129/4013/24
Провадження № 2-п/135/4/25
У Х В А Л А

іменем України

18.06.2025 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Кривешко І.В.,

за участі секретаря судових засідань: Чаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижин Вінницької області заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мотальова-Кравець Валерії Юріївни про перегляд заочного рішення у цивільній справі №129/4013/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Заяву мотивовано тим, що про заочне рішення відповідач ОСОБА_1 дізнався після ознайомлення із матеріалами справи, що останній не міг вчасно надати свої заперечення та з`явитись на судовий розгляд по незалежним від нього причинам, оскільки судові повістки він не отримував. Крім того, в заяві про перегляд заочного рішення зазначено, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 боргові зобов`язання відповідача за кредитним договором №716597707 від 18.10.20241 ще не існували та ТОВ «ФК «ЕЙС»» є неналежним позивачем.

Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання на 18.06.2025.

У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. Через систему «Електронний суд» (вх.№2961/25 від 18.06.2025) до суду подано заяву про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а судове рішення у справі №129/4013/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Копію ухвали було доставлено до електронного кабінету представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мотальова-Кравець В.Ю. у підсистемі «Електронний суд» 06.06.2025, що підтверджується інформацією з АСДС суду (довідка про доставку електронного документу).

Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина 1 статті 287 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді заяви судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що 06.05.2025 заочним рішенням Ладиджинського міського суду Вінницької області позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №216597707 від 18.10.2021, в сумі 57153 (п`ятдесят сім тисяч сто п`ятдесят три) гривень 40 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 22000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 35153,40 грн., судовий збір у розмірі 1485 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) гривень 42 копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 3679 (три тисячі шістсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Відповідачу направлялися на його адресу копія ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки.

У матеріалах справи містяться конверти, адресовані ОСОБА_1 на його адресу, зазначену у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 , який повернувся до суду із відміткою поштової служби: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження 61-185св23.

Згідно зі статтею 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У матеріалах справи міститься конверт, яким на адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , направлено рішення суду, із відміткою поштової служби: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заява про перегляд заочного рішення подана через систему «Електронний суд» 26.05.2025 вх.№2532/25.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального або спрощеного позовного провадження.

В контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у частині 1 статті 288 ЦПК України, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Також у своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах державу часників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Разом з цим, слід зазначити, що відповідачем та представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин на які вони посилаються, як на підставу скасування рішення суду.

Інші наведені представником відповідача доводи у вказаній заяві про скасування заочного рішення обставини для скасування заочного рішення не впливають на зміст оскаржуваного судового рішення та не є такими, які б не були враховані і досліджені судом при розгляді справи по суті раніше. Окрім того, заявником до даної заяви про перегляд заочного рішення не надано будь-яких належних та допустимих доказів, якими були б обґрунтовані його заперечення проти вимог ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС».

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення відповідача слід відмовити.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мотальова-Кравець Валерії Юріївни про перегляд заочного рішення у цивільній справі №129/4013/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільнимпроцесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Кривешко Ірина Володимирівна