Справа № 2-2661/10
Провадження № 6/727/78/25
13 червня 2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівці у складі:
головуючого-судді: Одовічен Я.В.
за участю секретаря: Гелка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження, -
ВСТАНОВИВ:
02.06.2025 року ТОВ «Реалайнс Фінанс» звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-2661/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява обґрунтована тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. перебуває виконавче провадження №63381373, відкрите на підставі виконавчого листа №2-2661/2010, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року в розмірі 115992,56 дол. США, що еквівалентні по курсу НБУ на день подачі позову та складає 918197,10 грн. та про стягнення судових витрат по сплаті судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи в суді в розмірі 910,00 грн.
Виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року станом на теперішній час на примусовому виконанні не перебуває.
Ухвалою суду від 01.03.2011 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду від 15.11.2010 року.
30.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 08/2024/2-РА про відступлення права вимоги за Кредитним договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року та договором поруки № SR-L00/010/2008 від 12.05.2008 року.
Таким чином до ТОВ «Реалайнс Фінанс» перейшли всі права, що існували у попереднього кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Заявник просив замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» у виконавчому провадженні по цивільній справі №2-2661/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник заявника у судове засідання не з`явився. У поданій заяві просив розгляд справи провести в його відсутності.
Боржники та заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Суд, дослідивши письмові докази заяви та матеріали справи, вважає, що заява ТОВ «Реалайнс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Як вбачається з матеріалів справи, 20.10.2010 року Шевченківським районним судом м.Чернівці було прийнято рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці задоволено.
Стягнуто в солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці 115992,56 доларів США, що в еквівалентні по курсу НБУ складає 918197,10 грн. заборгованість по договору кредиту від 12.05.2008 року.
Стягнуто з з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 910 гривень з кожного на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці понесені судові витрати по справі за сплату судового збору та витрати на ІТЗ (а.с.18).
Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.10.2010 року набрало законної сили та є обов`язковим до виконання на всій території України.

На виконання вказаного рішення Шевченківським районним судом м.Чернівці 15.11.2010 року було видано виконавчий лист (а.с.24).

Ухвалою суду від 01.03.2011 року по справі №6-33/11 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду від 15.11.2010 року (а.с.19-20).

30.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» (фактор) було укладено Договір факторингу № 08/2024/2-РА про відступлення права вимоги.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 договору факторингу клієнт передає (відступає) фактору право грошової вимоги, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, та набуває прав кредитора за кредитними договорами. Фактор здійснює фінансування клієнта шляхом передачі грошових коштів в розпорядження клієнту за відступлення прав вимоги за плату, відповідно до умов цього договору.

Пунктом 1.5 договору факторингу сторони погодили, що права вимоги за кредитними договорами переходять до фактора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених у п.7 цього договору, на підставі акту приймання-передачі реєстру боржників.

Сторони домовились, що станом на дату підписання сторонами цього договору сума фінансування складає 1461697 гривень, без ПДВ (а.с.8-10).

Відповідно до акту №1 приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №08/2024-РА від 30.08.2024 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передав, а ТОВ «Реалайнс Фінанс» прийняв реєстр боржників, зазначений в додатку №1 до цього договору. Кількість боржників 129; кількість кредитних договорів 139, загальна сума заборгованості 126407414,95 грн.; вартість відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1461697 грн. (а.с.6).

Згідно витягу з реєстру боржників ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив, а фактор ТОВ «Реалайнс Фінанс» набув права вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (поручитель) за договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року та договором поруки № SR-L00/010/2008 від 12.05.2008 року (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів заяви на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломієць В.К. перебуває виконавче провадження №63381373, відкрите на підставі виконавчого листа №2-2661/2010, виданого Шевченківським районним судом м.Чернівці 15.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості в розмірі 116107,46 грн. (а.с.21-23, 25).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Тобто, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012 (v018p710-12)).

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За правилами частини першої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із вказаних норм, зокрема, пунктів 1 і 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора, відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст.ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ст. 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто, може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Отже, у справі, яка розглядається, правонаступництво відбулося згідно договору факторингу (про відступлення права вимоги) і новий кредитор набув право користування предметом договору, яке не припинилося у зв`язку із зміною кредитор, отже сторона виконавчого провадження має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання. За обставинами цієї справи така стадія є актуальною і завершеною не була.

Суд враховує, що рішення у даній справі було ухвалено 20.10.2010 року, та вказане рішення в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 перебуває на виконанні у приватного виконавця, а отже заява про заміну стягувача на його правонаступника у справі відносно ОСОБА_1 , вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Щодо вимого заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відносно ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справа №2-7763/10.

Отже, обов`язковою умовою для процесуального правонаступництва є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про заміну стягувача на його правонаступника у справі, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про заміну стягувача на його правонаступника у справі - суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративне правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за кредитним договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року на примусовому виконанні не перебуває.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про те, чи видавався виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № ML-L00/010/2008 від 12.05.2008 року.

Пунктом 1 ч.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на час розгляду справи №2-2661/10) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Отже, АТ «ОТП Банк» повинен був подати виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_2 на виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці.

Вказана рішення набрало законної сили 01.11.2010 року, тому виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, повинен був бути пред`явлений до виконання до 02 листопада 2013 року.

Відомостей про те, що АТ «ОТП Банк» та після заміни стягувача (01.03.2011 року) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» правом на пред`явлення (повторне пред`явлення) виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 до виконання до органів виконавчої служби не скористалися, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про пред`явлення (повторне пред`явлення) виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2 .

З наведеного слідує, що строк пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання сплив ще до придбання ТОВ «Реалайнс Фінанс» права вимоги до ОСОБА_2 у даній справі. Вказане не заперечується й ТОВ «Реалайнс Фінанс».

Вказані обставини свідчать про пропуск ТОВ «Реалайнс Фінанс» встановленого строку для пред`явлення виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_3 до виконання.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбаченіст.120 ЦПК України.

Згідно з ст.127 ЦПК України, суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ТОВ «Реалайнс Фінанс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні лише у червні 2025 року.

При цьому з клопотанням про поновлення пропущеного строку заявник до суду не звертався.

З урахуванням вище викладеного, суд доходить висновку, що заява ТОВ «Реалайнс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.260, 353, 354, 433, 442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі №2-2661/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» у виконавчому провадженні по цивільній справі №2-2661/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» про заміну стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Реалайнс Фінанс» у виконавчому провадженні по цивільній справі №2-2661/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення АТ «ОТП Банк» в м.Чернівці до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Одовічен Я.В.