ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/472/25
Провадження № 2/292/342/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року с-ще Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С., секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у селищі Пулини цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року позивач ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 08 серпня 2024 року між ним та відповідачем було укладено договір № 507041-ЕС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Так, 08.08.2024 ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту № 507041-КС-001. 08.08.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6201 на номер телефону, зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено. Таким чином, 08.08.2024 між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту, згідно умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 17 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов"язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1, 1485 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" свої зобов"язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_1 , вказану ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 31.03.2025 утворилась заборгованість за договором № 507041-КС-001 про надання кредиту в розмірі 61 330 грн 50 коп, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 000 грн, суми прострочених платежів по процентах - 41 780 грн 50 коп та суми прострочених платежів за комісією - 2550 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вказану суму заборгованості за договором № 507041-КС-001 про надання кредиту від 08.08.2024 в загальному розмірі 61 330 грн 50 коп та сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 01.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 02.06.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строку на подання даного відзиву. Ухвалою судді від 03.06.2025 клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву задоволено, поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не погоджується з позовними вимогами ТОВ "ФК "БізПозика" у частині суми стягнення 60 000 грн, вважає її такою, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також не узгоджується з вимогами чинного законодавства України. Кредит у сумі 17 000 грн був взятий ним в мікрофінансовій установі для покриття нагальних життєвих потреб. Однак, у зв"язку з втратою постійного джерела доходу, відсутністю роботи та наявністю на утриманні двох малолітніх дітей, не мав можливості своєчасно та в повному обсязі погасити заборгованість. З огляду на зазначені обставини, а також ускладнення загальною економічною ситуацією, виконання фінансових зобов"язань у заявленому позивачем розмірі є для нього непосильним. У даному випадку сума позову становить понад 60 000 грн, що більш ніж у три з половиною рази перевищує суму фактично отриманого кредиту - 17 000 грн. Така різниця свідчить про завищені штрафні санкції, які є економічно необгрунтованими та неспівмірними до порушеного зобов"язання. Враховуючи викладене, просить суд визнати частково необгрунтованими позовні вимоги, а саме в частині, що перевищує суму 34 000 грн відповідно до ч. 8 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", зменшити розмір штрафних санкцій, застосувавши положення ч. 1 ст. 551 ЦК України, а також врахувати його складне матеріальне становище, зумовлене втратою основного джерела доходів з травня 2024 року, наявність двох неповнолітніх дітей дошкільного та шкільного віку та нестабільний рівень доходів, які виник у зв"язку з нинішньою ситуацією в країні. 09.06.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача Басалиги Д.М. надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вважає відзив відповідача на позовну заяву необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Так, у своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору з позивачем, отримання кредитних коштів за кредитним договором та наявність заборгованості за ним. Посилання позичальника на важкий майновий стан або введений воєнний стан в Україні не є підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобов"язаний сплатити відповідно до умов кредитного договору та норм Цивільного кодексу України. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" не нараховувало та не просить суд стягнути з відповідача на його користь жодної пені чи штрафів, лише заборгованість по тілу кредиту, процентам та комісії за надання кредиту, які були нараховані відповідно до умов кредитного договору. Позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору про його укладенні, протягом строку дії даного договору та/або його закінчення не звертався із заявою про розірвання кредитного договору та/або визнання його недійсним в цілому або його окремих частин. Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, з урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. Уклавши кредитний договір, позичальник добровільно погодився з його умовами. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд врахувати викладену в даній відповіді на відзив та додатках до неї інформацію при вирішенні судової справи. Своїм право на подання заперечення на відповідь на відзив в порядку ст. 180 ЦПК України відповідач не скористався. Позовна заява та відповідь на відзив містять клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 08.08.2024 ОСОБА_1 заповнив анкету клієнта ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", у якій вказав разом з іншою інформацією інформацію відносно кредиту, а саме: суму бажаного кредиту - 17 000 грн, дату отримання кредиту - 08.08.2024, номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів - № НОМЕР_2 (а.с. 36). 08 серпня 2024 року ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 484575-КС-006 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) та цього ж дня останній підписав прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір про надання кредиту (а.с. 29-35). 08.08.2024 ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та ОСОБА_1 уклали договір № 507041-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором UA-6201 (а.с.22-26). Відповідно до умов договору та паспорту споживчого кредиту (а.с. 19-21) відповідачу надано кредит в розмірі 17 000 грн строком на 24 тижні, стандартна процентна ставка в день 1,50 %, фіксована, знижена процентна ставка в день 1,1485 %, фіксована, комісія за надання кредиту - 2550 грн, строк дії договору - до 23.01.2025, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 50 377, 33 грн, загальні витрати за кредитом 33 377, 33 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 19 642, 36 процентів, денна процентна ставка 1,16 процентів. У розділі 3 договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватися і застосовуватиметься знижена процентна ставка, згідно якого кредит розподілений на 12 платежів. У пункті 3.2.2. договору визначено, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку, а у позичальника виникає прострочка по кредиту, яка становить більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. Додатками до договору № 507041-КС-001 про надання кредиту від 08.08.2024 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, розраховано за умови застосування стандартної процентної ставки за користування кредитом у розмірі 547,5 % річних, які підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6201 08.08.2024 (а.с. 27, 28). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом та довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за договором № 507041-КС-001 про надання кредиту від 08.08.2024, складених позивачем, станом на 01.04.2025, відповідач має загальну заборгованість в розмірі 61 330, 50 грн, з якої: заборгованість за кредитом - 17 000 грн, заборгованість по відсотках - 41 780, 50 грн та заборгованість по комісії - 2550 грн (а.с. 16-17, 18). Як вбачається з підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ "ПрофітГід" підтвердило, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, даним ТОВ було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платник ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА", номер трансакції 42313-31076-23604, дата/час здійснення переказу коштів 2024-08-08 19:05:08, сума переказу 17 000 грн, номер платіжної картки отримувача НОМЕР_1 , призначення переказу: перерахування коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 згідно кредитного договору № 507041-КС-001 від 08.08.2024 (а.с. 37). Згідно наданої АТ "АКЦЕНТ-БАНК" за запитом суду інформації про рух коштів за банківським рахунком № НОМЕР_4 (картка № НОМЕР_1 ) за період з 08.08.2024 по 23.01.2025 відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами шляхом переказу коштів на карту іншого банку, переказу коштів на свою картку тощо. Частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договорі (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу

електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. Договір № 507041-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 08.08.2024 з додатками та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем шляхом накладення електронного цифрового підпису. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст. ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а саме: анкету клієнта (а.с. 36), візуальну форму послідовності дій клієнта (а.с. 34), підписані відповідачем пропозицію (оферту) укласти договір № 507041-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 29-33), договір № 507041-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з додатками (а.с. 22-28), паспорт споживчого кредиту (а.с. 19-21), підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с. 37), Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчий кредитів) (а.с. 3847), суд дійшов висновку про те, що відповідач, відповідно до наданої АТ "АКЦЕНТ-БАНК" інформації про рух коштів за банківським рахунком № НОМЕР_4 користувався кредитними коштами, наданими йому ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договір № 507041-КС-001 про надання кредиту від 08.08.2024, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів у розмірі 17 000 грн, які не повернуто станом на час звернення до суду з даним позовом, тому вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у вказаному вище розмірі. Позовні вимоги щодо стягнення відсотків банк обґрунтував наявністю домовленостей про процентну ставку за кредитним договором, що встановлена у самому договорі та у паспорті споживчого кредиту, в яких умова щодо процентної ставки погоджена з позичальником під його підпис. За умовами договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти у розмірі 419, 2025 % річних від суми наданого кредиту за весь час користування ним. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до розділу 4 Паспорту споживчого кредиту. Зважаючи на викладене, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що заборгованість по відсоткам за користування кредитом також підлягає стягненню в розмірі, заявленому позивачем, а саме 41780 грн 50 коп. Звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву, окрім іншого, відповідач зазначав, що не має достатніх коштів для погашення боргових зобов"язань перед позивачем в повному обсязі. При цьому будь-яких наалежних та допустимих доказів на підтвердження своєї неспроможності виконати зобов"язання за кредитним договором до відзиву на позовну заяву не додано. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Також у відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просить, зокрема, зменшити розмір штрафних санкцій, застосувавши положення ч. 1 ст. 551 ЦК України, тоді як згідно розрахунку заборгованості позивачем будь-які штрафи та пеня з відповідача не нараховувалися. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд У Х В А Л И В :

Позов акціонерного товариства товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ) заборгованість за договором № 507041-КС-001 про надання кредиту від 08.08.2024 у розмірі 61 330 (шістдесят одна тисяча триста тридцять) гривень 50 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (юридична адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ) судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.С. Рябенька