06.06.2025 Єдиний унікальний номер 205/2417/25
Номер провадження: 2/205/2296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі-Позивач) в системі «Електронний суд» через свого представника звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 7870 від 26.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (торгова марка «PROCENT») та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп., строком на 365 днів (до 25.02.2025 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Починаючи з 17.03.2024 року відповідач має обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак, в порушення зобов`язань, не сплачує її.

Однак, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за кредитним договором по нарахованим та не сплаченим процентам, станом на 11.01.2025 року, становить 40 000 грн. 00 коп., за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом (912,5 % річних) та Графіку платежів.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року у загальному розмірі 40 000 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Відповідачем ОСОБА_1 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відзив на позовну заяву.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на ті обставини, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними, виходячи з впливу воєнного стану на платоспроможність відповідача, непропорційності заявлених штрафних санкцій, відсутності належних доказів боргу, порушення права відповідача на справедливий суд, несправедливості умов кредитного договору, відсутності доказів отримання коштів відповідачем.

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду додаткові письмові пояснення, в яких просив суд під час ухвалення рішення врахувати те, що він підтверджує, що отримав кошти і цей факт не заперечує, але кредитором, який видав кошти був не позивач, а інший суб`єкт, а позивач викупив цей борг і не намагався вирішити питання мирно не було жодної пропозиції реструктуризації, жодного контакту, мета позивача не повернення боргу, а отримання прибутку з чужих фінансових труднощів. Позивач не є класичним кредитором - це компанія, що заробляє на викупі проблемних боргів. Вимога в рази перевищує отриману суму, готовий повернути те, що реально взяв, а тому просить суд захистити від надмірного та несправедливого стягнення.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення що позовні вимоги не визнає, просить у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2025 року вирішено витребувати у АТ «Ощадбанк» (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, ) інформацію: 1) чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), платіжну карточку № НОМЕР_3 ; 2) надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; 3) надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_3 в період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року; 4) надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетах даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 26.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 7870, відповідно до умов якого Позивая, як фінансова установа, зобов`язалась надати відповідачеві, як позичальнику, кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп., строком на 365 днів (до 25.02.2025 року) (п.1.3 Договору) шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 (п.1.7 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, процентна ставка за користування Кредитом становить 2,5% від суми Кредиту за кожний день (річна процентна ставка 912,50% за користування кредитом.

Судовим розглядом також встановлено, що означений кредитний договір був підписаний відповідачем 26.02.2024 року о 16:35:39 год. шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 210248 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.

Судом також встановлено, що кошти в сумі 5 000 грн. 00 коп. були відправлені 26.02.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "Ощадбанк", згідно довідки про переказ, номер в системі FONDY 752347365, яка належить відповідачеві. Зокрема довідкою АТ "Ощадбанк" № 40/1211/43144/2025/БТ від 14.04.2025 року та випискою з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року підтверджено зарахування кредитних коштів у розмірі 5 000 грн. 00 коп. на картку № НОМЕР_1 , вбачається рух по картці.

Позивач наголошує, що в порушення умов вказаного кредитного договору, відповідач допустив прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ним, ОСОБА_1 , станом на 11.01.2025 року за договором виникла заборгованість на загальну суму 40 000 грн. 00 коп., яка складається з: 5000 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 35 000 грн. 00 оп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожень день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів.

Оскільки відповідач у добровільному порядку вказану заборгованість не сплачує, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст.205,207 ЦК України).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннямист. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «ФК «Процент» (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті установи.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи Кредитний договір № 7870 від 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» (торгова марка «PROCENT») та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі відповідно до вимог, що визначені Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором 210248 направлявся відповідачу 26.02.2024 року о 16:25:09 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер НОМЕР_4 , який зазначений у кредитному договорі та ІТС.

Кредитний договір був підписаний 26.02.2024 року шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 210248 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернетhttps://procent.com.ua.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає доведеним, що вказаний кредитний договір було підписано позичальником ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатору, який було надіслано кредитором на номер телефону, зазначений відповідачем, а відтак такий договір породжував відповідні зобов`язання для його сторін.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до укладеного Кредитного договору № 7870 від 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» (торгова марка «PROCENT») та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн. 00 коп., строком на 365 днів, до 25.02.2025 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних).

В даному випадку судом встановлено, що позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором, надав кредитні кошти у встановленому ліміті та здійснював подальше обслуговування вказаного кредитного рахунку.

Судом встановлена обставина фактичного надання відповідачеві кредитних коштів 26.02.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "Ощадбанк", що підтверджується копією чека з платіжного сервісу "FONDY" та копією виписки про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 за період з 26.02.2024 року по 02.03.2024 року, яка має всі ознаки первинного бухгалтерського документу, а також довідкою АТ "Ощадбанк" № 40/1211/43144/2025/БТ від 14.04.2025 року.

У зв`язку з чим суд критично відноситься до доводів відповідача щодо відсутності в матеріалах справи доказів отримання ним кредитних коштів на виконання умов вказаного кредитного договору.

З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Однак будь-яких достатніх, належних та допустимих доказів повернення тіла кредиту, матеріали справи не містять, і відповідачем суду не подані.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем, підтверджено належними, допустимими доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначеними у кредитному договорі, то позов в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за процентами, суд вказує на нижченаведене.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів.

Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів становлять кожні 20 днів, що відображено в Додатку №1 до Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість відповідача за Кредитним договором по нарахованим та несплаченим процентам станом на 11.01.2025 року становить 35 000 грн. 00 коп. за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів у межах дії кредитного договору.

Заперечуючи проти такого розміру заборгованості, Відповідач не надав до суду будь-який власний розрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити, чи інший доказ про невірність нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами. Відповідач не надав суду будь - яких доказів, які б свідчили про сплату відсотків за користування кредитними коштами, у будь - якій частині. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року у розмірі 35000 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.

Окремо суд вказує, що посилання Відповідача на вплив воєнного стану на його платоспроможність, непропорційності заявлених штрафних санкцій не заслуговують на увагу, оскільки закон не пов`язує введення такого стану із можливістю односторонньої відмови від виконання зобов`язань за договором.

Так само позивач не звертається із вимогою щодо стягненя штрафних санкцій, оскільки проценти за користування кредитними коштами такими санкціями в розумінні чинного законодавства не є, а є лише різновидом оплати за користування чужими грошовими коштами, що прямо передбачено ст. 1048 ЦК України.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року заборгованість станом на 11.01.2025 року у загальному розмірі 40 000 грн. 00 коп., яка складається з: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом та 35 000 грн. 00 оп. заборгованість за нарахованими процентамиза період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожень день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу наведених норм процесуального законодавства вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, але при цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, оскільки при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Отже, в матеріалах даної справи наявний укладений 03 червня 2024 року між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Процент» та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 Договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024, відповідно до умов якого, останній зобов`язується надати замовнику наступну юридичні послуги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, пртетензій, запечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.3.1 вказаного Договору за надання юридичних послуг вартість послуг виконавця становить, у тому числі: 9 000 грн. 00 коп. складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника, 1000 грн. 00 коп. складання та надсилання адвокатського запиту.

Згідно п.п.3.3,3.4 цього Договору загальна вартість договору становить суму вартості послуг, вказану в усіх Актах наданих послуг. Замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 днів з моменту підписання відповідного Акта надання послуг, якщо сторонами в Акті не визначено інакше.

Відповідно до Витягу з реєстру №1 до Акту прийому передачі наданих послуг № 7до Договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року, який є невід`ємною частиною до Договору про надання юридичних послуг, Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія «Процент» наступні послуги по клієнту ОСОБА_1 : підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року та клопотання про витребування доказів 9 000 грн. 00 коп., складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року 1000 грн. 00 коп.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).

Суд звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що її складання не потребувало від фахівця у галузі права, будь-яких надмірних додаткових зусиль та знань, тому, як наслідок, сума витрат на її написання є значно завищеною, оскільки її обсяг становить 11 (одинадцять) односторонніх аркушів, а також містить прохальну частина позову та перелік додатків до позовної заяви, виконання яких не потребує додаткового та надмірного інтелектуального навантаження. При цьому у самому тексті позову здебільше наведені норми чинного законодавства, використання яких є виключно типовим для даного виду цивільно-правових спорів, та процесуальні застереження, формулювання та наявність яких визначена нормами ЦПК України. Окрім цього безпосередньо представник позивача участь у судових засіданнях не приймав.

У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що позивачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.

Таким чином, суд вимушений констатувати, що позивачем не обґрунтовано у повній мірі розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує практику Європейського суду з прав людини з розв`язання питання відшкодування судових витрат, яка зазначена ним у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», і зроблено висновок, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, суд вважає співмірним в даному випадку є стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп., з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141,258, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, ) заборгованість за Кредитним договором № 7870 від 26.02.2024 року, станом на 11.01.2025 року, у загальному розмірі 40 000 грн. 00 коп., яка складається з: 5000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом та 35 000 грн. 00 оп. заборгованість за нарахованими процентами за період з 26.02.2024 року по 11.01.2025 року, що нараховані відповідно до п.1.2 Кредитного договору за ставкою 2,5% за кожень день користування кредитом (912,5% річних) та Графіку платежів.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, ) судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, ) судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.