Справа № 487/2539/25
Провадження № 2/487/1815/25
12.06.2025 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Скоринчук К.М.,
секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У квітні 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»), через свого представника адвоката Тараненка А.І. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 723222657 від 11.01.2022 у розмірі 13 993,44 грн та судових витрат у розмірі 2 422,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 11.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №723222657 у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
На підставі вказаного договору відповідачу були надані кредитні кошти на умовах строковості, зворотності та платності у розмірі 9 900,00 грн, які були перераховані на банківську картку відповідача.
У свою чергу відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти у строк, передбачений умовами кредитного договору та сплатити відсотки за користування ними.
В обґрунтування своїх доводів представник позивача також зазначив, що відповідач перед підписанням договору через мережу Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору; подав відповідну електронну заяву, в якій вказав свої персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, реєстраційної номер облікової картки платника податків, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів, а також адресу реєстрації (проживання).
У договорі сторони узгодили між собою графік погашення кредитну, строки погашення, а також відповідальність сторін у разі порушення умов виконання договору.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 16.04.2025 останній має заборгованість у загальному розмірі 13 993,44 грн, з яких: 9 899,08 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 094,36 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Крім того, представник позивача зазначив, що відповідач ОСОБА_1 частково виконувала умови договору, здійснюючи часткові платежі, а отже, на думку представника, усвідомлювала існування даного договору та визнавала факт наявності зобов`язань за ним.
У позовній заяві представник позивача також повідомив, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс`и був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого був продовжений та діяв протягом часу з 28.11.2018-31.12.2024. За вказаним договором до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 723222657 від 11.01.2022.
Крім того, 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу № 27/0524-01, строк дії якого закінчувався 31.12.2024. Предметом вказаного договору є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 993,44 грн.
06 березня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 060325-У, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі до боржника (відповідача) ОСОБА_1 .
Посилаючись на вказані обставини, та неможливість стягнення з відповідача заборгованості у позасудовому порядку, позивач змушений був звернутися в суд з цим позовом.
Ухвалою суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали надіслано сторонам по справі, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання, про дату та час призначених судових засідання 22.05.2025 та 12. 06.2025 повторно не з`явилася була повідомлена своєчасно та належним чином, причини її неявки суду не відомі. Рекомендовані поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судовим розглядом встановлено, що 11.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір кредитної лінії № 723222657 (а.с. 28-34).
Відповідно до умов вказаного договору, зокрема п. 1.1., Кредитодавець надав відповідачу кредит у вигляді Кредитної лінії у розмірі кредитного ліміту на суму 9 900,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач, як позичальник, зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором, а також додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
У пункті 1.7. Договору сторони обумовили, що кредитна лінія надається строком на 29 днів від дати отримання кредиту відповідачем (Дисконтний період), а саме до 09.02.2022.
У пункті 1.9. названого Договору сторони узгодили між собою розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом, зокрема, визначили, що на період строку (29 днів) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 175,20% річних, що становить 0,48 % від суми кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження строку Дисконтного періоду, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 695,78% річних, що становить 1,91 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику (відповідачу) знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
У Договорі кредитної лінії від 11.01.2022 сторони також узгодили між собою і інші умови, зокрема, щодо розміру базової процентної ставки, взаємних прав та обов`язків сторін, відповідальність за невиконання зобов`язань та інше.
Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV7P9Q9», надісланим останньому 11.01.2022 о 13 год 21 хв, про що вказано у розділі 6 «Реквізити сторін» Договору у графі: «Позичальник» (а.с. 28-34).
Судом встановлено, що у той же день ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була сформована Заявка на отримання грошових коштів у кредит від 11.01.2022 на ім`я ОСОБА_1 , де вказаний номер картки отримувача НОМЕР_1 .
Наявною у матеріалах справи довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформованою 31.05.2024, підтверджено, що 11.01.2022 о 13 год 20 хв ОСОБА_1 подана заявка на кредит. Останньою введено одноразовий ідентифікатор «MNV7P9Q9» та відправлено Кредитодавцю з номеру телефону відповідача НОМЕР_2 (а.с. 48).
Виконання умов договору позивачем підтверджено долученою до позовної заяви Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про переказ Акціонерним товариством «СЕНС Банк» на рахунок відповідача, ОСОБА_1 , НОМЕР_3 кредитних коштів у сумі 9 900,00 грн (а.с. 68).
Судом також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» взяв на себе зобов`язання відступити ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим Договором.
31 грудня 2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була підписана Додаткова угода № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, в якій сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції, що додається (а.с.87).
31 грудня 2021 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» була підписана Додаткова угода № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, в якій сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 21.12.2022 включно.
Додатковою угодою № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії Договору до 31.12.2023 включно.
Крім того, у Додатковій угоді №32 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, сторони домовилися продовжити строк дії Договору до 31.12.2024.
27 травня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» був укладений Договір факторингу № 27/0524-01, згідно з умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 103-115).
06 березня 2025 року між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі Фактор) був укладений Договір факторингу № 060325-У, за яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Як вбачається з наданої роздруківки Реєстру боржників від 06.03.2025 до Договору факторингу № 060325-У, відповідач ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 723222657 від 11.01.2022 , загальна сума боргу становить 13 993,44 грн, з яких: прострочене тіло кредиту становить 9 899,08 грн, прострочені відсотки 4 094,36 грн.
З наданого суду розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 723222657 від 11.01.2022 також вбачається, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 16.08.2024 має заборгованість у загальному розмірі 13 993,44 грн.
Ухвалюючи рішення у цій справі, суд враховує таке.
Відповідно до статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частина друга статті 207 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Суд установив, що Договір кредитної лінії № 723222657 від 11.01.2022 був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «MNV7P9Q9», що відповідає вказаним положенням Закону України «Про електронну комерцію», а отже відповідач прийняв пропозицію позивача на укладання названого договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі наданих суду доказів встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим має місце порушення прав позивача.
Наданий суду розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, докази погашення заборгованості суду також не надані.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Також суд ураховує, що процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.
Однак, відповідач правом на відзив не скористався, зазначені позивачем обставин не спростував, проти зазначеного позивачем розміру боргу не заперечив та своїх розрахунків до суду не надав.
Водночас позивачем надані суду докази, які є належними, а в сукупності достатніми, у підтвердження факту укладення з відповідачем кредитного договору, надання кредитних коштів, наявність боргу внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором, а отже порушення прав та інтересів позивача.
За такого, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 723222657 від 11.01.2022 у загальному розмірі 13 993,44 грн.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
До інших судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн., який підлягає до стягнення з відповідача.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду: Договір про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025, який є додатком № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 10.03.2025; Додаткову угоду № 8 до Договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг від 10.03.2025 щодо наданих послуг відносно ОСОБА_1 на загальну суму 7 000,00 грн; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012; довіреність ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на представництво інтересів від 04.12.2024.
Приймаючи рішення, суд також бере до уваги, що відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось.
Вивчивши надані позивачем докази понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Керуючись статтями 12, 13, 18, 141, 76-82, 141, 263-265, 280-283, 279, 354 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредитної лінії № 723222657 від 11.01.2022 у загальному розмірі 13 993,44 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Відповідачеві, який не з`явився в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду в порядку ч. 6 ст. 272 ЦПК України.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя: К.М. Скоринчук