Справа № 459/191/25
Провадження № 2/459/53/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року Шептицький міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судових засідань Мікало А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про визнання недійсним кредитного,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року представник позивача через систему«Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 478761-КС-001 від 06.11.2023 в розмірі 43436,38 грн, з яких: 10000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31936,38 грн - суми прострочених платежів по процентах, 15000,00 грн - суми прострочених платежів за комісією. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.11.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем було укладено Договір № 478761-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-0359, який був направлений відповідачу за номером телефону НОМЕР_1 , у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Договору відповідачу надано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на 07.08.2025 утворилась заборгованість за договором № 478761-КС-001 у розмірі 43436,38 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 10000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 31936,38 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1500,00 грн. Відтак, просить стягнути з відповідача вказану суму.

Ухвалою від 17.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду у справі відкрито провадження у справі.

10.02.2025 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позиву. Вказав, позивачем не доведено факту отримання коштів відповідачем, кредитний договір не містить підпису останнього, відсотки за процентами нараховані в порядку ст.. 625 ЦПК України, які, в умовах воєнного стану, підлягають списанню. Крім цього, зазначив, що документи, долучені до позовної заяви є недостовірними.

10.02.2025 представник відповідача подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій просив визнати недійсним кредитний договір, за яким у ОСОБА_1 виникла заборгованість. В обґрунтування позову послався на те, що кредитний договір не містить підпису останнього, як і додатки до договору. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання саме позивачем коштів згідно з оспорюваним кредитним договором. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, котре надходить у формі листа до електронної пошти, або у приват24, що виключає підписання позивачем оскаржуваних кредитних договорів та договорів позики через будь який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів.

Представником первісного позивача на адресу суду 12.02.2025 подано додаткові пояснення, у яких вказано, що між сторонами було укладено вищевказаний кредитний договір шляхом обміну електронними повідомленнями. Зазначив, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» 06.11.2023 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №478761-KC-001 про надання кредиту, яку останній прийняв. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 06.11.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 було укладено Договір № 478761-KC-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 , через веб-сайт кредитодавця https://bizpozyka.com/ шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з такого через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ITC) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку. Щодо перерахування позивачем на рахунок відповідача кредитних коштів в розмірі 10000,00 грн, то до позовної заяви була додана довідка, сформована технологічним оператором платіжних послуг ТОВ «Платежі Онлайн», який надає послуги позивачу. Номер картки для перерахування коштів за кредитним договором був вказаний відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Також, позивач не нараховував та не просить стягнути з відповідача жодну пеню та штрафи, а лише заборгованість по тілу та процентах, які були нараховані відповідно до умов договору. Щодо позовних вимог зустрічної позовної заяви, у задоволенні таких просив відмовити. Вказав, що протягом строку дії кредитного договору ОСОБА_1 не звертався до суду із заявою про розірвання такого та визнання його недійним. Вважає зустрічну позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

26.02.2025 представником ОСОБА_1 подано заяву, у якій він просив стягнути з ТОВ «Бізнес Позика» на користь останнього витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Представник ТОВ «Бізнес Позика» у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує.

ОСОБА_1 та його представник, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, просили здійснювати розгляд справи у їх відсутності .

Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06.11.2023 відповідачем прийнято (акцепт) пропозицію (оферту) укласти Договір №478761-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма).

06.11.2023 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №478761-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма.) Такий договір був укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», про що зазначено у преамбулі Договору.

Укладення вищевказаного Договору підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №478761-КС-001 від 06.11.2023, з якої вбачається, що відповідач підписав даний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-0359.

Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець надає позивальникові кредит у розмірі 10 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредиті. Кредит надається строком на 24 тижні до 22.04.2024 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 2,00000000% в день. Комісія за надання кредиту 1500,00 грн.

Згідно з п. 3.2 Договору протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом нараховується за ставкою у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початку календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче.

Пунктом п. 3.2.3 Договору встановлено Графік платежів, якого зобов`язувався дотримуватись позичальник.

Згідно із анкетою клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com) від 07.01.2025 у такій ОСОБА_2 вказав суму бажаного кредиту у розмірі 10000,00 грн, зазначив свій фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , номер банківського рахунку для перерахунку коштів № НОМЕР_3 .

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Бізнес Позика» № 35/01 від 03.01.2025 на картковий рахунок № НОМЕР_4 відповідачу 06.11.2023 здійснено перерахунок коштів у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, станом на 06.01.2025 заборгованість відповідача за договором договору №478761-КС-001 від 06.11.2023 становить 43436,38 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за кредитом, 31936,38 грн - заборгованість по відсотках, 1500,00 заборгованість по комісії.

Згідно з інформацією АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-250304/67554-БТ на ім?я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 IBAN НОМЕР_6 .

Відповідно до виписок по вищевказаному рахунку відповідача, наданого АТ КБ «Приватбанк» відбулися зарахування переказу на карту 06.11.2023 у розмірі 10000,00 грн.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон).

Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК Україниборжник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги посилання представника ОСОБА_1 на відсутність підпису останнього на кредитному договорі № 478761-КС-001 від 06.11.2023, оскільки такий укладений між сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на особистий телефонний номер відповідача, та використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, а отже, укладений у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону. Крім цього, відповідно до п. 7.4.4 вказаного договору відповідач своїм підписом підтвердив, що ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими, та погоджується неухильно дотримуватися їх, та відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням.

Безпідставним є посилання ОСОБА_1 на відсутність підтвердження перерахунку кредитних коштів на його рахунок, оскільки такі спростовуються інформаційною довідкою ТОВ «Бізнес Позика» № 35/01 від 03.01.2025 про успішність проведеної 06.11.2023 транзакції з перерахунку коштів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором № 478761-КС-001 у розмірі 10000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 , яку емітовано на ім`я відповідача, та така зазначена у анкеті клієнта, а також випискою АТ КБ «Приватбанк», з якої вбачається, що відповідачу здійснювався перекази коштів на його вищевказаний рахунок у розмірі, вказаному у кредитному договорі.

При цьому ОСОБА_1 на спростування доводів ТОВ «Бізнес Позика»щодо перерахунку кредитних коштів у розмірі, зазначеному в договорі, не надано жодних доказів того, що вказані кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі. Оспорюючи перерахування кредитних коштів, ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до них.

Не заслуговує на увагу суду посилання представника відповідача за первісним позовом на безпідставність нарахування під час воєнного стану ОСОБА_1 заборгованості за процентами, як відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, та її списання, оскільки відповідно до позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитом така відповідачу не нараховувалася, а отже, її стягнення не є предметом спору. Сума прострочених платежів по процентах у розмірі 31936,38 грн нарахована ОСОБА_1 відповідно до умов укладеного сторонами договору та в межах строку дії такого.

Посилання ОСОБА_1 на недостовірність долучених до позовної заяви документів є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Судом встановлено, що кредитний договір було укладено між сторонами в електронній формі, позовну заяву та додані до неї докази сформовано в системі «Електронний суд», що передбачає накладення кваліфікованого електронного підпису, тому суд дійшов висновку, що докази подані позивачем з дотриманням вимог ч. 2 ст. 100 ЦПК України, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів подані докази, оскільки вони не є їх паперовою копією.

За таких обставин, керуючись п. 4. ст. 611 (у частині обов`язку щодо відшкодування збитків), ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту майнового права позивача шляхом стягнення з відповідача спірної суми коштів, а отже, про задоволення первісного позову.

Як на підставу зустрічної вимоги про визнання договору недійсним ОСОБА_1 посилається на неукладання договору та відсутність доказів того, що саме він будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, отримував саме вказаний у договорі одноразовий ідентифікатор, та є зареєстрованим у інформаційно- телекомунікаційній системі відповідачів.

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам . Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Як було зазначено вище, суд дійшов висновку про те, що оспорюваний договір, який підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним між сторонами належним чином.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця, використовуючи власний номер телефону, надав ТОВ «Бізнес Позика» всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції клієнту, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який ОСОБА_1 використав для підтвердження підписання договору.

Під час укладення договору ОСОБА_1 зазначено свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, дату народження, електрону адресу, адресу місця реєстрації (проживання), номер телефону, суму бажаного кредиту та номер банківського рахунку для перерахунку коштів.

ОСОБА_1 не доведено, що вищевказані персональні дані, номер мобільного телефону та номер банківського рахунку були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені. Також ОСОБА_1 не спростовано факт отримання ним коштів у розмірі 10000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_3 , яку емітовано на його ім`я.

Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

У зв`язку із задоволенням первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, керуючись положенням ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути 2422,40 грн сплаченого судового збору, витрати на правничу допомогу з останнього на користь ОСОБА_1 стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №478761-КС-001 від 06.11.2023 у розмірі 43436,38 грн, яка складається з: 10000,00 грн - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 31936,38 грн - суми прострочених платежів по процентах, 1500,00 суми прострочених платежів за комісією..

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 2422,40 грн судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ)

Відповідач: ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 )

Повне рішення складено 11.06.2025

Суддя: В. В. Грабовський