РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

з участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованість за кредитним договором №0 у розмірі 187 078,95 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що 12.11.2021 між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (далі АТ «Укрсиббанк») укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування №0. У подальшому, 23.01.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» був укладений договір факторингу №254, відповідно до якого АТ «Укрсиббанк» відступило на користь ТОВ «ФК «Суперіум» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у т.ч. за договором №0, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 . Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість, яка станом на 23.01.2024 становить 187 078,95 грн., з яких: 99 832,88 грн. заборгованість за основним боргом; 87 133,87 грн. заборгованість за відсотками, 112,20 грн. заборгованість за комісією. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, заборгованість за договором вчасно та у повному обсязі не погасив представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «ФК «Суперіум» .

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Тодорової О.М. надійшли додаткові пояснення, в яких представник, зокрема, не погодилась із розміром нарахованих позивачем процентів за користування кредитом та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.2021 ОСОБА_1 підписав з ПАТ «УкрСиббанк» договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0 (а.с. 5-9).

Згідно п.1.1 договору-анкети банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом для своїх» поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.1.1 договору-анкети ліміт кредитування встановлений в розмірі 100 000 грн., кредит надано клієнту без застави. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 20.11.2023 року.

У пункті 2.1.4 договору-анкети сторони передбачили наступні умови обслуговування ліміту кредитування:

Щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування: розмір цієї комісії може бути змінений, за умови прийняття відповідного рішення тарифним комітетом банку. Про зміни в тарифах банк повідомляє клієнта шляхом розміщення відповідної інформації на сайті банку www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits та на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку-у відповідності до тарифного плану; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та переказу коштів, річних-44,99%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних-44,99%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду, річних-0,00%; пільговий період для погашення заборгованості*- до 56 днів; комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу - до 500 грн. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що банк повідомляє клієнта шляхом розміщення оголошення на сайті банку за посиланням www.my.ukrsibbank.com; *для кожної безготівкової операції за рахунок кредитних коштів в торговельно-сервісній мережі діє пільговий період кредитування, протягом якого проценти на суму цієї операції не нараховуються за умови її повного погашення. Пільговий період дії від дати операції на картковому рахунку до дати платежу, що наступає після найближчої білінгової дати (включно). Розмір процентних ставок, визначений в цьому пункті, є незмінним.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу, проте відповідач не виконав зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з виписки за договором №0 по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 в ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 34-40). Так, загальна сума заборгованості відповідача станом на 23.01.2024 року становить 187 078,95 грн., з яких: 99 832,88 грн. заборгованість за основним боргом, 87 133,87 грн. заборгованість за відсотками, 112,20 заборгованість за комісією.

23.01.2024 року АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» уклали договір факторингу №254, за умовами якого банк відступив ТОВ «ФК «Суперіум» за плату право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (а.с. 12-14).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №254 від 23.01.2024 року слідує, що ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 0 в сумі 187 078,95 грн. (а.с. 15).

За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтями 626, 628, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ч. 1 ст. 1077 ЦК України убачається, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З виписки за картковим рахунком клієнта за період з 12.11.2021 по 25.09.2024 слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 станом на 23.01.2024 року становить 187 078,95 грн., з яких: 99 832,88 грн. заборгованість за основним боргом, 87 133,87 грн. заборгованість за відсотками, 112,20 заборгованість за комісією (а.с. 34-40).

Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум», як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору факторингу №254 від 23.01.2024, слід стягнути заборгованість.

Разом з тим, суд не погоджується із розрахунком позивача в частині розміру нарахованих відсотків за користування кредитними коштами за договором, виходячи з наступного.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами договору-анкети №0 від 12.11.2021 сторони встановили строк дії ліміту кредитування по 20.11.2023 року. Також сторонами визначений пільговий період кредитування до 56 днів, протягом якого проценти на суму кожної безготівкової операції за рахунок кредитних коштів в торговельно-сервісній мережі не нараховуються за умови її повного погашення. З наданої позивачем виписки за картковим рахунком клієнта не вбачається, що ОСОБА_1 вчасно та у повному обсязі погашалась заборгованість за кредитним договором, а відтак до розміру такої заборгованості застосовувалась нульова процентна ставка протягом пільгового періоду. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення суми кредиту матеріали справи не містять.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, за узгоджених сторонами умов договору, відсутності у матеріалах справи доказів пролонгації строку кредитування, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти, нараховані за період строку дії ліміту кредитування в сумі 79 523,31 грн. (87 133,87 грн. 7 610,56 грн. нарахованих поза межами строку кредитування згідно з випискою).

Крім цього, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованості за комісією в розмірі 112,20 грн., оскільки така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.

Судом звернуто увагу, що в кредитному договорі не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з управлінням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

За останньою практикою Верховного Суду суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, у зв`язку із чим суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до положень кредитного договору, які передбачають встановлення комісії за управління кредитом.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованості за кредитним договором №0 від 12.11.2021 року в сумі 179 356,19 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 99 832,88 грн., простроченої заборгованість за процентами в розмірі 79 523,31 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 322,40 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.11.2021 року в сумі 179 356 (сто сімдесят дев`ять тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» судовий збір в сумі 2 322,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум», місцезнаходження: м. Київ, Вознесенський узвіз, буд. 23-А, нежитлове приміщення № 35А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Кузнєцов Д.В.