Справа № 761/312/22
Провадження № 2/761/668/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», треті особи: Компанія «БЕНОК ІНВЕСТ ЕНД ТРЕЙД ІНК», Компанія «СІЛМАСТ ХОЛДІНГЗ ЛТД», Компанія «ПЕЛАГОН ТРЕЙДІНГ ЛТД», ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про припинення трудових відносин,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», треті особи: КОМПАНІЯ «БЕНОК ІНВЕСТ ЕНД ТРЕЙД ІНК», КОМПАНІЯ «СІЛМАСТ ХОЛДІНГЗ ЛТД», КОМПАНІЯ «ПЕЛАГОН ТРЕЙДІНГ ЛТД», ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про припинення трудових відносин про припинення трудових відносин.

У своїй позовній заяві просила суд визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», (, адреса місцезнаходження: Україна, 04060, місто Київ, вулиця Ольжича, будинок 29) та Генеральним директором ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 20 грудня 2021 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 14 лютого 2012 року ОСОБА_1 було призначено на посаду Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД». 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на адресу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» направила заяву про розірвання трудового договору та звільнення її з посади Генерального директора з 20 грудня 2021 року. Одночасно було направлено повідомлення про скликання з ініціативи виконавчого органу загальних зборів на 20 грудня 2021 року. На визначену вище дату на загальні збори не прибув жоден учасник.

Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» не вчинило жодних дій для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з посади Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2022 року скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року та направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 14 лютого 2012 року ОСОБА_1 було призначено на посаду Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з п.11.9.7. статуту ТОВ «Л. КО. ЛІМІТЕД» повноваження Генерального директора можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового Генерального директора або тимчасових виконувачів їхніх обов?язків.

Згідно з п.11.5 підпункт «е» статуту ТОВ «ЛІ. КО. ЛІМІТЕД» повноваження щодо обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них) належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства.

Згідно п.11.9.1. статуту ТОВ «ЛІ. КО. ЛІМІТЕД» виконавчим органом Товариства є Генеральний директор та/або його заступник.

Згідно п.11.7.1. статуту ТОВ «Л. КО. ЛІМІТЕД» загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: ???з ініціативи виконавчого органу товариства; ???на вимогу наглядової ради товариства; ???на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на адресу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» направила заяву про розірвання трудового договору та звільнення її з посади Генерального директора з 20 грудня 2021 року. Одночасно було направлено повідомлення про скликання з ініціативи виконавчого органу загальних зборів на 20 грудня 2021 року.

Згідно повідомлення порядок денний загальних зборів учасників передбачав вирішення питань припинення повноважень Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ. КО. ЛІМІТЕД» ОСОБА_1 і розірвання з нею трудового договору з 20.12.2021р. та обрання нового Генерального директора.

На визначену вище дату на загальні збори не прибув жоден учасник.

У зв?язку з неявкою 20.12.2021р. учасників ТОВ «ЛІ. КО. ЛІМІТЕД» на загальні збори, ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати передбачене ч.1 ст.38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк,попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Вирішення питання про звільнення керівника товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників ТОВ «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», однак товариство не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора.

Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Кодекс законів про працю України встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП України та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону.

Нормами ст. ст. 97, 99 ЦК України закріплено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Згідно із ст. ст. 28, 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (далі - Закон) органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган. Загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Встановлено, що, реалізуючи своє право на звільнення, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, позивач, у відповідності до положень Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» ініціював скликання загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Л. КО. ЛІМІТЕД» для вирішення питання про його звільнення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства, на вимогу наглядової ради товариства, на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Згідно ч. 1-3 ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170).

Частиною 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив припинити трудові відносини з відповідачем ТОВ «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» у зв`язку зі звільненням з посади генерального директора за власним бажанням.

Таким чином, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Л. КО. ЛІМІТЕД» суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин між вказаними сторонами на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а тому наявні правові підстави для задоволення вказаного позову повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 992,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі Конституції України, ст. ст. 22, 36, 38 КЗпП України, та керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 55, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД», треті особи: Компанія «БЕНОК ІНВЕСТ ЕНД ТРЕЙД ІНК», Компанія «СІЛМАСТ ХОЛДІНГЗ ЛТД», Компанія «ПЕЛАГОН ТРЕЙДІНГ ЛТД», ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про припинення трудових відносин - задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» та генеральним директором ОСОБА_1 на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з 20 грудня 2021 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІ.КО.ЛІМІТЕД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Л. КО. ЛІМІТЕД», адреса місцезнаходження - м. Київ, вулиця Ольжича, буд. 29, ,

Компанія «БЕНОК ІНВЕСТ ЕНД ТРЕЙД ІНК», адреса місцезнаходження - Британські Віргінські Острови, острів Тортола, м. Род-Таун, КрейгмурЧамберс, п/с 71,

Компанія «СІЛМАСТ ХОЛДІНГЗ ЛТД», адреса місцезнаходження - Британські Віргінські Острови, острів Тортола, м. Род-Таун, КрейгмурЧамберс, п/с 71,

Компанія «ПЕЛАГОН ТРЕЙДІНГ ЛТД», адреса місцезнаходження - Британські Віргінські Острови, острів Тортола, м. Род-Таун, КрейгмурЧамберс, п/с 71,

ОСОБА_2 , адреса місця проживання - АДРЕСА_2 ,

Центр надання адміністративних послуг Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві, адреса місцезнаходження - м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4.

Суддя: