Справа № 716/822/25
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.06.2025 місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Шафер В.В.,
за участі позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Костащука А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав,
В травні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову посилалася на те, що в серпні 2023 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, з останнього стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 3000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З того часу відповідач усувається від виконання батьківських обов`язків: вихованням дитини не займається, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавиться, матеріально не утримує, у зв`язку з чим відповідача було притягнуто до кримінальної відповідальності за умисне ухилення від сплати аліментів. Самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 , суперечить інтересам дитини.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 07.05.2025 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відзив відповідач до суду не подав.
21.05.2025 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до розгляду.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися з самого початку, а після народження дитини погіршилися. Відповідач ніколи не утримував родину, цим займалися батьки позивачки, не проявляв цікавості до сина, уникав і уникає спілкування з ним. В серпні 2023 шлюб між ними був припинений, а з 2024 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який виховує їх з відповідачем сина ОСОБА_4 як власну дитину, і якого дитина вважає і називає батьком. Просила позов задовольнити.
Представник позивачки адвокат Костащук А.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином, будь яких заяв до суду не подав.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, будь яких заяв до суду не подав.
Заслухавши позивачку та її представника, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення за наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим Чернівецьким відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №1179 від 08.07.2020 року (а.с.10).
Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 09.08.2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 розірвано (а.с.11). Цим же рішенням з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 3000,00 грн щомісячно і до досягнення ним повноліття.

З того часу відповідач ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини не сплачував, про що свідчить заборгованість по сплаті аліментів 62129,00 грн, що підтверджується розрахунком станом на 17.02.2025 (а.с.14-15).

Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.03.2024 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с.16).

З 15.08.2024 року позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 », актовий запис №899 від 15.08.2024 року, вчинений Першим відділом ДРАЦС у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.9).

Неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , до складу їх родини входять: ОСОБА_5 , 1999 року народження, чоловік, ОСОБА_9 бабуся, ОСОБА_10 - дідусь, про що свідчить акт оцінки потреб сім`ї/особи №62/02-07 від 21.01.2025 року та висновок оцінки потреб сім`ї №139/02-09 (а.с.22-24, 25-26).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є дідусем та бабусею позивачки, пояснили, що від народження ОСОБА_4 їх онука ОСОБА_1 з сином та колишнім її чоловіком ОСОБА_2 проживали разом з ними. ОСОБА_2 інтересу до дитини не проявляв, часто не бував вдома, родину не утримував. Утриманням родини займалися батьки ОСОБА_1 та вони. За життя дитини після розірвання шлюбу ОСОБА_2 жодного разу не прийшов до сина, не приніс йому продуктів харчування, ліків чи подарунків на свята. При тому, що онука з дитиною місце проживання не змінювали, проживають за відомою ОСОБА_2 адресою. Також підтвердили, що ОСОБА_1 жодного разу не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною і така поведінка ОСОБА_2 по відношенню до сина є нічим іншим як не бажання брати на себе та виконувати батьківські обов`язки. Додали, що ОСОБА_4 не знає як виглядає його біологічний батько, а батьком,в свою чергу, вважає та називає чоловіка онуки ОСОБА_5 ..

Відповідно до довідки №01-36/180 від 18.12.2024, наданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу 345 «Країна дитинства», ОСОБА_3 , 2020 року народження відвідує даний заклад з 01.05.2023 року (а.с.19). Вихованням дитини займається матір, приводить та забирає дитину з садочка, відвідує всі заходи в закладі, цікавиться та бере участь у житті групи, де виховується ОСОБА_4 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За статтею 9 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Згідно висновку третьої особи органу опіки і піклування Чернівецької міської ради (а.с.18), останній дійшов висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , 2020 року народження, з огляду на свідоме, протягом тривалого часу ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Вказаний висновок ґрунтуються на певних фактах, що свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини, проте, для суду вони не є вирішальними, а носять рекомендаційний характер, а тому оцінюються в сукупності з іншими доказами.

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору його належності та допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 з серпня 2023 року свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не бере участі в його житті, вихованні, з метою його гармонійного розвитку як особистості, що не відповідає інтересам дитини, порушує права дитини на забезпечення піклування про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя.

За таких обставин, з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав, суд, вважає необхідним роз`яснити відповідачу, що за відсутності обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав, вони можуть бути поновлені в судовому порядку.

Вирішуючи питання про судові витрати, та виходячи з того, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задоволено в повному обсязі, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , підлягають стягненню понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 164, 169 СК України, положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4, 13, 19, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 270, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити відповідачу, що за відсутності обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав, вони можуть бути поновлені в судовому порядку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 16.06.2025.

Суддя О.Є. Вайновська