Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

12 червня 2025 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/368/25

Провадження № 6/635/240/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,

за участю:

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

представника стягувача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2025 року у справі №635/368/25.

В обґрунтування заяви зазначив, що на даний час фактичні шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були припинені. Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини ОСОБА_3 , звернулася до Харківського районного суду Харківської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Розглянувши вищезазначену заяву у порядку наказного провадження без розгляду обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті, як це передбачено ст. 168 ЦПК України, суд видав судовий наказ, яким стягнув з боржника на користь стягувача аліменти на утримання дитини та судовий збір.

Заявник зазначає, у ОСОБА_3 відсутнє суб`єктивне право вимоги стягнення аліментів з ОСОБА_1 оскільки спільна дитина ОСОБА_5 проживає за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання батька ОСОБА_1 .

Згідно статті 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

21 січня 2025 року Харківським районним судом Харківської області був виданий судовий наказ (Справа № 635/368/25 Провадження по справі № 2-н/635/992/2025), відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) якого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Під час здійснення розгляду у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованості заявлених стягувачам вимог по суті.

Враховуючи суть наказного (спрощеного) провадження, при розгляді заяви про скасування судового наказу не передбачено вирішення процесуальних питань про забезпечення

доказів, призначення експертизи, зупинення провадження, закриття провадження у справі тощо.

Боржник не має права звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу в порядку, встановленому статтею 170 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 3 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбаченихстаттею 161цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Судовий наказ являється виконавчим документом (п. 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно частини 2, частини 3 статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, хоча і не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент сторін. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAIN, № 4909/04, # 58, ЄСПЛ, 10 лютого 2010 року).

Як вбачається зі справи, підставами для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_1 зазначив те, що ОСОБА_3 у заяві про видачу судового наказу виклала недостовірні відомості про те, що дитина проживає з нею, оскільки дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання якої не зареєстровано, фактично також проживає з ним.

При цьому, ОСОБА_1 не навів у заяві жодних доводів, які б стосувалися питань виконання судового рішення та виконавчого документа, урегульованих статтями 173, 432 ЦПК України, у справі немає доказів помилковості видачі судового наказу як виконавчого документа (наприклад, на підставі рішення, яке не ухвалювалося), невідповідності його змісту, формі, реквізитам такого документа, відсутності обов*язку боржника у зв*язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Між тим, як свідчить зміст заява ОСОБА_1 від 25.03.2025, заявник мав на увазі незгоду з судовим наказом по суті, вважав рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини необґрунтованим, оскільки дитина проживає разом із ним також, а тому, такі питання стосуються вирішення заяви, в даному випадку, боржника по суті, а не обставин, пов`язаних із виконанням судового рішення, що набрало законної сили. Тож дії боржника є недопустимою спробою перегляду по суті ухваленого проти нього чинного судового рішення у поза процесуальний спосіб, передбачений спеціальними нормами цивільно-процесуального законодавства.

Суд, враховуючи роз`яснення, викладені у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», дійшов висновку, що підстави і обґрунтування, що передбачені статями 173, 432 ЦПК України, боржником не наводилися.

Під час розгляду вказаної заяви на підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом не встановлено що судовий наказ Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2025 року у справі №635/368/25 було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Надані суду докази вищевказані обставини не підтверджують.

Разом з тим, суд роз`яснює, що боржник має право, зокрема, звернутися до суду з відповідною заявою про перегляд за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 173, 352, 353, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_3 про визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу відмовити.

Скасувати зупинення виконання за судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2025 року по справі №635/368/25, провадження 2-н/635/992/2025, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 28.03.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.О. КАРАСАВА