Провадження №4-с/521/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 траваня 2025 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Хаджибеївського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Чернолуцької Юлії Анатоліївни.

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибеївського районного суду м. Одеси заявник ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Хаджибеївського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) Чернолуцької Юлії Анатоліївни. (надалі Хаджибеївський відділ ДВС).

В обґрунтування скарги зазначено , щоу провадженні державного виконавця Хаджибеївського відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 49248248 щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яке було відкрито 28.10.2015 року на підставі виконавчого листа від 16.11.2011 року .

ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність щодо нього виконавчого провадження, жодних повідомлень які могли свідчити про його існування боржник не отримував. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржник не отримував також.

Згідно даних АСВП виконавче провадження №49248248 було відкрито 28.10. 2015 року тобто після спливу кінцевого строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.

19.06.2024 року ОСОБА_1 було направлено заявудо державного виконавця Хаджибеївського відділу ДВС про закриття виконавчого провадження №49248248 та зняття арешту з банківського рахунку у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_2 25.05.2021 року та накладенням арешту на пенсійні рахунки ОСОБА_1 з яких у подальшому було стягнуто грошові кошти.

У відповідь на заяву виконавець зазначив , що перевіркою в ДРАЦС встановлено, що актовий запис про смерть боржника за виконавчим провадженням 49248248 ОСОБА_3 - відсутній. Тому, підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі 1.3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» немає.

Однак, боржником у даному виконавчому провадженні є ОСОБА_1 , а не ОСОБА_4 . Заява про закінчення виконавчого провадження була обґрунтована смертю боржника ОСОБА_2 .

Тому, вважає бездіяльність державного виконавця , щодо не закриття виконавчого провадження та нескасування арешту протиправною з огляду на вказні обставини.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Чернолуцької Юлії Анатоліївни щодо накладення арешту та звернення стягнення на пенсійні кошти ОСОБА_1 ; зобов`язати державного виконавця Чернолуцьку Ю.А. зняти арешт з банківського рахунку № НОМЕР_1 ; визнати бездіяльність державного виконавця Чернолуцької Ю.А. щодо не закриття виконавчого провадження № 49248248 протиправною; зобов`язати державного виконавця Чернолуцьку Ю.А. закінчити виконавче провадження № 49248248.

Ухвалою суду від 20 серпня 2024 року скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду скарги по суті з викликом сторін.

Представником скаржника було подано до суду заяву про витребування доказів.

Ухвалою від 18 березня 2025 року заяву представника скаржника про витребування доказів задоволено та витребувано від Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали виконавчого провадження № 492482484 від 28.10.2015року.

У судове засідання представник скаржника з`явився, відповідач у судове засідання не з`явився. Відповідно до частини 2 статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Чернолуцької Юлії Анатоліївни щодо накладення арешту та звернення стягнення на пенсійні кошти ОСОБА_1 . Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначені ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження» за змістом якої стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до положень ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (частина перша).

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Водночас, зазначені вище приписи абзацу 4 та 5 ч.2 ст.70 ЗУ « Про виконавче провадження» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) в тім, що він унеможливлює виплату - у розмірі не нижче прожиткового мінімуму - пенсії, що є основним джерелом існування, призначеної в установленому законом розмірі прожиткового мінімуму, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 3-р(II)/2023 від 22.03.2023.

26.03.2022 набрав чинності Закон України від 15.03.2022 «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №2129-IX), яким Розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону доповнено пунктом 10-2, який містить, зокрема положення про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації) та визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема, на відкриті банківські рахунки боржника. Проте статтею 48 Закону №1404-VIII встановлено заборону для виконавця на звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, на спеціальних рахунках та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Крім того, із набранням чинності Законом №2129-IX тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

Враховуючи обмеження у зверненні стягнення та накладенні арешту, передбачені Законом, та зважаючи на наявність спеціальної процедури для звернення стягнення на пенсійні виплати, виконавець, перед накладенням арешту на банківські рахунки, зобов`язаний пересвідчитись у відсутності спеціального режиму їх використання або відсутності заборон щодо арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Виокремлення таких рахунків належить до повноважень саме виконавчої служби. Без здійснення такої перевірки виконавець може своїми діями позбавити боржника права на соціальний захист, порушивши тим самим принцип співмірності заходів примусового виконання рішень, передбачений статтею 2 Закону.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі № 340/3042/19.

Отже , виходячи з вищевикладеного , вимога , щодо визнання неправомірними дій державного виконавця, з накладення арешту та звернення стягнення на пенсійні кошти підлягає задоволенню.

Щодо інших позовних вимог , то з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою начальника Управління забезпечення виконання рішень ПМУМЮ (м. Одеси) з власної ініціативи та з метою здійснення відповідного контролю за своєчасністю, правильністю та законністю проведення виконавчих дій , було витребувано матеріали виконавчого провадження № 49248248 задля здійснення перевірки законності виконавчого провадження.

Постановою про результати перевірки законності виконавчого провадження від 02.08.2024 р. вказано, що дії головного державного виконавця Чернолуцької Ю.А. при виконанні виконавчого провадження N? 49248248 визнано такими, що проведені з порушенням вимог частини першої статті 18, частини третьої статті 27, частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 8 розділу VIII, пункту 3 розділу XV, пункту 13 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень.

В результаті перевірки виконавчого провадження №49248248 було винесено окрему постанову від 02.08.2024 р., якою було скасовано постанови про накладення штрафу від 12.06.2024 р. , про стягнення виконавчого збору від 12.06.2024 р. та про арешт коштів боржника від 12.06.2024 р. . Окрім того про скасування таких постанов було винесено три окремі постанови про скасування процесуального документу від 07.08.2024 р.

22.08.2024 р. державним виконавцем Чернолуцькою Ю.А. було винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Як вбачається з вищевикладеного , вимоги скаржника були виконані до початку розгляду справи, а тому в даній частині вимог відсутній предмет спору.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

На підставі вищевикладеного , суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Чернолуцької Юлії Анатоліївни щодо накладення арешту та звернення стягнення на пенсійні кошти ОСОБА_1 .

В частині інших вимог скарги закрити провадження.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 354-356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Плавич І.В.