ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 689/486/25

Провадження № 22-ц/820/1367/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч 1 ст 369 ЦПК України цивільну справу № 689/486/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Нюнею Олександром Ігоровичем, на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року в складі судді Соловйова А.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2025 року і до досягнення сином повноліття.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка вказувала, що з 10 червня 2020 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час перебування в шлюбі у них народився син ОСОБА_4 . Однак відповідач проживає окремо від них і ніякої допомоги на утримання їх дитини не надає, хоча має таку можливість.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Нюня О.І. не погодилися з таким рішенням суду першої інстанції подали апеляційну скаргу, посилаються, що позивачем не надано доказів, що відповідач офіційно працевлаштований чи отримує офіційні доходи, аналогічно їх не здобуто судом У поданому відзиві на позовну заяву відповідач висловив свою позицію, що він готовий сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття. Вважають висновок суду щодо задоволення позовних вимог помилковим й абсурдним, оскільки за відсутності офіційних доходів позивача, суд по факту стягнув меншу суму аліментів на утримання дитини, аніж визнав відповідач, яка наразі складає 1281,50 грн, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Тому просять скасувати рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, за яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 21.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними і не підлягають до задоволення. При цьому, апелянт стверджує, що він готовий сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття, однак ОСОБА_1 приховує, що він на даний час перебуває в ЗСУ і в нього є відповідний дохід у вигляді заробітної плати. Позивачка вказує, що 3000 грн не є достатньою сумою на утримання сина, оскільки він досить часто хворіє, що також потребує значних матеріальних затрат, натомість вона як мати хлопчика немає змоги працювати, оскільки постійно доглядає за дитиною.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, з 10 червня 2020 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Дитина зареєстрована разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалася, що вони з відповідачем не проживають разом, вона фактично сама утримує їх дитину, відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітнього сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.03.2025 року і до досягнення сином повноліття.

В ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, визначених статтею 182 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів в частині розміру 1/4 заробітку (доходу) платника, суд першої інстанції, врахував всі обставини справи і правильно визначив розмір аліментів, судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини, можливість надання відповідачем матеріальної допомоги малолітньому сину, оскільки він є здоровою та працездатною особою.

Посилання апелянта, що позивачем не доведено, того що відповідач офіційно працевлаштований чи отримує офіційні доходи, аналогічно їх не здобуто судом, не спростовують обов`язку батька дитини на її утримання.

Крім того чинними нормами сімейного законодавства передбачено право позивача вибрати спосіб стягнення аліментів в частці від доході чи в твердій грошовій сумі і визначення способу стягнення аліментів жодним чином не залежить від того працевлаштований чи ні платник аліментів. Таких обмежень нормами сімейного законодавства не передбачено.

Крім того, згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 310 від 27 грудня 2022 року, ОСОБА_1 є мобілізованим до лав Збройних Сил України.

Також суд враховує, що між сторонами відсутня будь яка домовленість щодо утримання дитини, оскільки жодного договору про добровільну сплату аліментів на час звернення позивачки до суду з даним позовом між батьками дитини не укладено.

Що стосується посилань апелянта про можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 3000 грн щомісяця, то з вищевказаних підстав, а саме передбаченого законом права стягувача аліментів визначати спосіб стягнення аліментів, такі посилання суд не приймає до уваги.

Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують.

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Нюнею Олександром Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 червня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова