Справа № 462/352/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 червня 2025 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Чайко А.В.

позивач ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 17.01.2025 року звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 20.01.2015 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 22.10.2018 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова їх шлюб було розірвано. Позивач також вказує, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із нею. Відповідач, в свою чергу, займається налагодженням лише власного життя, з дитиною не спілкується, його життям не цікавиться, не займається вихованням і утриманням сина, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 21.01.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

16.05.2025 року в порядку ст.200 ЦПК України судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засідання 09.06.2025 року у ході вступних промов позивач та представник позивача підтримали в цілому доводи, викладені стороною позивача у позовній заяві. Додатково посилалися на те, що дитина востаннє бачила свого батька близько 5 років тому. Проте зазначали, що відповідач все ж робив поодинокі спроби зв`язатися із дитиною, зокрема шляхом направлення SMS повідомлень, востаннє у жовтні 2024 року, однак усі ці спроби завершувалися подальшим ігноруванням дитини, що створювало невиправдані очікування у Давида та в результаті травмувало його. Окрім цього, вказували, що відповідач узагалі не бере участі у фінансуванні потреб, необхідних для належного і всестороннього виховання дитини, а спроби звернення до суду для вирішення питання виплати аліментів позивачем не вчинялися у зв`язку із залякуваннями зі сторони відповідача. Також позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення у даній справі.

Відповідач, якого належним чином було повідомлено про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не направила у судове засідання свого представника, при цьому представник третьої особи ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дитини у даному свідоцтві записані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.9).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 22.10.2018 року позов ОСОБА_7 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , який зареєстрований 20.01.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №53 та відновлено позивачу дошлюбне прізвище - « ОСОБА_3 » (а.с.13-14).

За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи та витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 разом із її сином ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8,10).

Як вбачається з позиції позивача, відповідач протягом п`яти років не спілкується та в жодний спосіб не контактує з дитиною, не цікавиться її навчанням і не турбується про фізичний і духовний розвиток сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Дане підтверджується, крім пояснень позивача, наданими суду довідкою №420 від 19.12.2024 року із ліцею №38 ЛМР, характеристикою ОСОБА_4 як учня 4-Б класу ліцею №38 ЛМР від 20.12.2025 року та характеристикою ОСОБА_4 від ГО «Школа футбольної майстерності ФК Прайд» №390/01-01/, згідно із яких батько жодного разу не приходив до школи чи на тренування та не виявляє жодного інтересу до навчання, виховання чи спортивних успіхів сина (а.с.11-12, 64 зв.).

Окрім цього, суду на підтвердження слів позивача про наявність конфліктних ситуацій та залякувань зі сторони відповідача було надано копію ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 27.08.2018 року у справі №466/5835/18, згідно із якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України було закрито та звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення (а.с.59).

При цьому, судом також було досліджено копію виписки №8665 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та копію даних із медичної карти амбулаторного хворого, згідно із якими 18.06.2018 року ОСОБА_7 отримала колото-різану рану н/з лівого стегна. (а.с.76-77). На думку суду, вказані обставини можуть слугувати підтвердженням факту відсутності у відповідача сімейних, та і загалом, доброзичливих відносин як з позивачем, так і з сином, а також відсутності у нього моральних якостей, які би свідчили про його бажання займатися належним вихованням свого сина.

Згідно із ч. 4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України).

Висновком Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування №260001 від 07.05.2025 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.52).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Докази щодо спростування таких обставин в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із наведеного та враховуючи, що ОСОБА_3 внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухиляється від їх виконання, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.15).

Керуючись ст.10, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання повного судового рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем та третьою особою в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач і третя особа, яким повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, , місцезнаходження - м.Львів, вул.Липинського, 11.

Повний текст рішення складено 13.06.2025 року

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний