ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 червня 2025 року

м. Харків

справа № 642/4704/24

провадження № 22-ц/818/2730/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

розглянувши у порядкуст. 369 ЦПК Українив м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника Короля В.Р. на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2024 року, постановлене суддею Бородіною О.В.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором №210518-005 від 18.05.2021 у розмірі 53 820,00 грн., яка складається з: 28 305,00 грн. заборгованість за кредитом; 25 515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами, а також стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 18.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальності «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 210518-005. Кредитний договір № 210518-005 від 18.05.2021 року було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Умовами Кредитного договору передбачено: позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 18 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 34 965,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5 %, що в грошовому еквіваленті 2 835,00 грн. Відповідач порушив зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, загальна сума якої становить 53 820,00 грн., яка складається з: 28 305,00 грн. заборгованість за кредитом; 25 515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Таким чином, представник позивача посилаючись на умови договору просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом.

Відповідач добровільно взятих на себе зобов`язань не виконує, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2024 року позов - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з) заборгованість за кредитним договором №210518-005 від 18.05.2021 року станом на 06.06.2024 року у розмірі 53 820 (п`ятдесят три тисячі вісімсот двадцять) грн. 00 коп., яка складається з: 28 305,00 грн. заборгованість за кредитом; 25 515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, буд. 36-Д, приміщення 65-з) судовий збір у розмірі 2422, 40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким стягнути з відповідача 19 800 грн.

Зазначає, що ОСОБА_1 не отримував жодних відомостей про направлення документів на його адресу, та, відомостей про знаходження цих документів на пошті за адресою його місця мешкання в зв`язку з чим, останній не був належним чином повідомлений про день та час судового засідання. Слід зазначити, що неналежне повідомлення чи неповідомлення будь-кого з учасників справи про дату, час і місце судового засідання взагалі може стати підставою для безумовного скасування рішення суду. Така позиція висловлена Касаційним господарським судом ВС у справі № 910/17792/17. Отже, рішення Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/4704/24 прийняте з грубим порушенням норм процесуального права, а саме без належного повідомлення Відповідача про дату, час і місце судового засідання, чим позбавлено права на надання додаткових доказів та пояснень. Звертає увагу на те, що на відповідача як військовослужбовця, який мобілізований та проходить службу в зоні бойових дій, поширюються пільги, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме положеннями пункту 15 статті 14 цього Закону, згідно з якими проценти за користування кредитом не нараховуються. Судом не враховано також положення пункту 6-2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, Рішенням від 10.12.2024 незаконно задоволено позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом.

Представник позивача надав до суду заперечення на апеляційну скаргу та зазначив Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права, оскільки такі доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права. Матеріали справи містять достатні та допустимі докази заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «КредитСервіс», що було встановлено судом першої інстанції. Як зазначено в Апеляційній скарзі ОСОБА_1 був принятий на військову службу 28.04.2022 року, що підтверджується довідкой про проходження військової служби, яка перебуває в матеріалах справи. Щодо посилання апелянта до до п. 14 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а також п. 15 Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування», на період дії воєнного стану та проходження особою військової служби, до військовослужбовців не застосовуються штрафні санкції, пеня, а також не нараховуються проценти за користування кредитом (позикою). Договір між сторонами було укладено 18.05.2021 року, Військову службу відповідач розпочав з 28.04.2022 року. Таким чином, у період з дати укладення договору (18.05.2021) по дату набуття статусу військовослужбовця (28.04.2022), ОСОБА_1 не мав правового статусу особи, яка підлягає захисту в межах зазначених норм, і, відповідно, не може бути звільнений від обов`язку сплати нарахованих у цей період відсотків, штрафних санкцій чи пені. Нарахування зазначених сум є правомірним та відповідає умовам укладеного договору і чинному законодавству. Отже, кредитний договір був укладений до призову особи на військову службу, нарахування відсотків за користування кредитом до дати призову є законним і не підлягає скасуванню. Пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців, застосовуються лише з моменту набуття відповідного статусу.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі наведено доводи про те, що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом першої інстанції.

Надаючи оцінку указаним доводам, апеляційний суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказана ухвала була направлена на адресу відповідача, між тим конверт повернувся до суду невручений, з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, відповідач не був обізнаний про розгляд справи та не мав можливості надати до суду відзив на позовну заяву та докази на обґрунтування своїх доводів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 18.05.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х41123 (18.05.2021 13:51:10) договір про надання кредиту №210518-005. (а.с. 17)

Також, відповідачем було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Х41123 (18.05.2021 13:51:10) паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на строк 12 місяців на споживчі цілі у безготівковій формі; процентна ставка, відсотків річних 97,5 %; п. 5 споживчого кредиту визначена кількість платежів 12, розмір платежів 5 985,00 грн. (а.с. 18 зв.ст. 19)

ТОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі 34 965,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 7,5 %, що в грошовому еквіваленті 2 835,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1007 від 18.05.2021 року. (а.с.33)

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем ТОВ «Кредитсервіс» відповідач станом на 06.06.2024 має заборгованість за кредитним №210518-005 від 18.05.2021 в розмірі 53 820,00 грн., яка складається з: 28 305,00 грн. заборгованість за кредитом; 25 515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. (а.с. 34)

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Відповідно достатті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частиною 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з частинами 1-3статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, одноразовий індифікатор Х41123 був направлений відповідачу 18.05.2021 шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер, який вказується при реєстрації. (а.с 27)

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 18.05.2021 на платіжку картку ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією.

Отже, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів на погоджених ним умов передбачених договором, а також не виконання останнім свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів.

Відповідач ОСОБА_1 порушив взяті на себе зобов`язання за Договором про надання кредиту №210518-005 від 18.05.2021, у зв`язку з чим, за твердженням позвача, у нього станом на 06.06.2024 виникла заборгованість за вказаним правочином в загальному розмірі в розмірі 53 820,00 грн., яка складається з: 28 305,00 грн. заборгованість за кредитом; 25 515,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами.

Поряд з тим, колегія суддів не погоджується з нарахуванням відсотків за кредитним договором, виходячи з наступного.

Відповідно до довідки МОУ Харківський Національний Університет повітряних сил імені Івана Кожедуба від 26.06.2024 року старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 28.04.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються».

Останніми змінами, які набрали чинності 19.08.2022, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля».

Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Застосування приписів п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками.

Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, поширюються пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову, починаючи з 28.04.2022 року.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи рішення не взяв до уваги, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом з 28.04.2022 року на підставі частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей» та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за цей період.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем на погашення тіла кредиту внесено 9495 грн., на погашення відсотків за користування кредитом 8505 грн.

Враховуючи вище наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 18810 грн. (28305-9495) та відсотки за користування кредитними коштами, які нараховані за період з 18.05.2021 по 28.04.2022 року у розмірі 23625 грн. (32 130 - 8505), а всього заборгованість становить 42435 грн.

Отже, колегія суддів за результатами перегляду справи в апеляційному порядку приходить до висновку, що з відповідача на користь ТОВ «Кредитсервіс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 42435 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову до суду першої інстанції ТОВ «Кредитсервіс» сплатило 2422,40 грн судового збору, при зверненні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн за подачу апеляційної скарги.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Кредитсервіс» підлягає пропорційному стягненню 1910,23 грн (78,87%) судового збору за подачу позову до суду першої інстанції. Також з ТОВ «Кредитсервіс» на користь ОСОБА_1 підлягає пропорційному стягненню 767,65 грн (21,13%) судового збору за подачу апеляційної скарги. Шляхом взаємозаліку, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1142,58 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, колегія суддів вважає, що слід стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 5520,90 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст.368, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника Короля В.Р. - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 10 грудня 2024 року змінити, в частині суми стягнення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» заборгованість за кредитним договором № 210518-005 від 18.05.2021 року у розмірі 42 435грн.

Здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» судовий збір у розмірі 1142,58 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» витрати на правничу допомогу у розмірі 5520,90 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна