Справа № 385/576/25
Провадження № 2/385/277/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Венгрина М. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК«ЄАПБ» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідачки борг за кредитним договором № 271032 від 05.02.2022, що укладений між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 у розмірі 17774,00 грн, з яких 10000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 7774,00 грн заборгованість за процентами.

стислий виклад позиції сторін

В обґрунтування позову позивач покликався на те, що 05.02.2022 ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 271032 у вигляді електронного документу з застосування електронного підпису одоразовим ідентифікатором. За умовами договору, позичальник отримав суму кредиту на свою платіжну картку. Однак умови договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом в сумі 17774,00 грн.

29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29022024 за яким, з урахуванням реєстру боржників № 2 від 29.02.2024, позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 271032 від 05.02.2022 в сумі 17774,00 грн.

З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.

Відповідачка ОСОБА_1 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором не подала, хоча в силу положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття вищевказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 12.05.2025 вважається такою, що їй вручена 21.05.2025. Відповідно, відповідачка ОСОБА_1 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навела.

Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її учасників до суду не надходило.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою судді від 12.05.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергу, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 2, 3 та 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ТОВ «ФК «ЄАПБ» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, а також причетність до порушення таких його прав відповідачки, встановив наступне.

Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником. Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1ст. 516 ЦК України).

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів

Судом встановлено, що 05.02.2022 між ТзОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 271032 про надання споживчого кредиту (а.с. 5-9), що підписаний електронними підписами, в тому числі позичальниці за допомогою одноразового ідентифікатора 05.02.2022 о 18:58. Відповідно до положень договору укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду , що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. (п. 1.1). На умовах, встановлених договорм, товариство надає споживачу кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, встановлені договором (п. 1.2). Сума кредиту складає 10000,00 грн (п. 1.3). Строк кредиту 16 тижнів, детальні терміни визначені в таблиці, що є додатком № 1 (п. 1.4).У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлений договором (п. 4.1). тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка 10% в день (3650% річних) від початкової суми кредиту - застосовується за перший день користування кредитом; 0,70 % в день (255,5 % річних) від початкової суми кредиту з другого дня користування кредитомпротяігом строку кредиту, вказаного в п. 1.4 (п. 1.5, 1.5.1). Орієнтована вартість кредиту становить 15941 грн за стандартною ставкою протягом встого строку кредиту. (п. 1.8). Кошти кредиту надаються товаристом в безготівковій форму шляхом їх перерахування/утримання у розмірі 9000 грн на поточний рахунок споживача № НОМЕР_1 , в розмірі 1000 грн на користь товариства з метою виконання п. 3.3. договору (п. 2.1). Дата надання кредиту 05.02.2022 або 06.02.2022 та підлягає зміщенню у випадку перерахування коштів не у день укладання договору (п. 2.2). Повернення кредиту та сплата процентів за користування, включно з кількістю платежів, розміром і періодичністю, здійснюватиметься згідно графіка платежів (п. 5.1).

З таблиці обчислення вартості кредиту до договору № 271032 від 05.02.2022, споживач ОСОБА_1 (а.с. 10), що підписана електронними підписами, в тому числі позичальниці за допомогою одноразового ідентифікатора 05.02.2022 о 18:58, вбачається, що сторони узгодили розмір щомісячних платежів, строки внесення таких. Так повернення кредиту та відсотків здійснюється 8-ма платежами, перші три по 1263 грн, інші п`ять по 2230 грн. Останній платіж мав бути внесений 28.05.2022. Загальна вартість кредиту 15941,00 грн. Також зазначено, що якщо споживачем не будуть викоані умови договору дял отримання зниженої процентної ставки протягом вказаного періоду, розміри платежів, що зазначені в графіку будуть перераховані за стандартною процентною ставкою, в звя`зку з чим матимуть такі значенні сума платежів 15941 грн, сума процентів 4941 грн, загальна вартість кредиту 15941,00 грн.

Також 05.02.2022 ОСОБА_1 , була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, підписавши такий електронним підписом одноразовим ідентифікатором. (а.с. 11-13).

З листа № 1-2403 від 24.03.2025 (а.с. 14) вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Селфі Кредит», що на виконання договору на переказ коштів ФК-П-21/05-25 від 27.05.2021 між ТОВ «УПР» та ТОВ «Селфі Кредит» 05.02.2022 о 19:00 успішно перерахувало кошти на суму 9000,00 грн, номер трансакції 135977014, призначення платежу зарахування на карту НОМЕР_1 .

З даних доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми вбачається, факт укладення кредитного договору та перехування кредитних коштів на виконання його умов кредитодавцем.

При цьому суд виходить з того, що підписання договору та додатку до нього з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає Закону України «Про електронну комерцію», в договорі викладені істотні умови такого. Також звертає увагу, що в графі реквізити та підписи сторін вказана інформація - прізвище, ім`я по батькові клієнта ОСОБА_1 , її РНОКПП, реквізити паспорта, адреса, номери мобільного телефону. Суд вважає, що зазначені дані могли бути повідомлені лише особисто позичальницею при укладенні кредитного договору.

29.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29022024 (а.с. 18-22), відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників згідно реєстру боржників.

З акту прийому передачі реєстру боржників № 2 за договором факторингу№ 29022024 від 29.02.2024 вбачається, що клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників № 2 кількістю 7782, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників (а.с. 23).

З реєстру боржників № 2, додаток № 1 до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 вбачється, що за № 2264 в такому включено відомості про договір № 271032 з ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким 17774,00 грн (а.с. 24-25).

З платіжної інструкції № 20927 від 05.03.2024 вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплачено ТОВ «Селфі Кредит» 2133192,58 грн оплати за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 29022024 від 29.02.2024 (а.с. 26).

З зазначених доказів договору факторингу, акту прийому передачі та реєстру боржників, платіжної інструкції, які суд вважає належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд вважає доведеним перехід права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 271032 до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Суд при цьому зауважує, що згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. А у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Та вказує, що аргументів щодо недійсності правочинів стороною відповідача не заявлялось.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому у неї утворилась заборгованість.

З розрахунку заборгованості за договором № 271032 від 05.02.2022 станом на 29.04.2024, що виконаний ТОВ «Селфі Кредит» (а.с. 15-17) вбачається, що за період з 05.02.2022 по 28.05.2022 ОСОБА_1 коштів на погашення кредиту не вносила, розмір заборгованості становить 17774,00 грн, з яких 10000,00 грн за тілом кредиту, 7774,00 грн за процентами.

Однак, з умов договору, що викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (графік платежів) (а.с. 10) вбачається, що загальна вартість кредиту 15941,00 грн. Відповідно суд вважає розрахунок заборгованості на суму 17774,00 грн необгрунтованим.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Тому суд не погоджується із розрахунком відсотків за користування кредитом, що наданий позивачем та вважає за можливе задоволити позов частково, стягнувши з відповідачки 15941,00 грн.

При цьому слід вказати, що суд позбавлений можливості дати оцінку аргументам відповідачки, яка відзиву, заперечень, контррозрахунку не надала.

Розподіл судових витрат

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028 грн судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам (розмір заявлених вимог 17774,00 грн (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 15941,00 грн (89,69 %), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки складає 2712,23 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) заборгованість за Договором № 271032 про надання споживчого кредиту від 05.02.2022 в розмірі 15941,00 грн та 2712,23 грн сплаченого судового збору, а всього 18653 (вісімнадцять тисяч шістсот п`ятдесят три) грн 23 коп.

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 17.06.2025.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 17.06.2025