печерський районний суд міста києва
Справа № 186/533/25-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року

Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань Кошелюк Д.О.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу №186/533/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкодию.

В обґрунтування позову зазначено, що 09.01.2025 позивач слідувала швидким пасажирським поїздом №123 від станції Івано-Франківськ до станції Полтава-Київська з відправленням з початкової станції о 19:50 09.01.2025р. та прибуттям на кінцеву станцію призначення о 09:54 10.01.2025р.

Разом з цим, після відправлення поїзду зі станції Івано-Франківськ обидва туалети у зазначеному вагоні було зачинено провідником цього вагону до ранку наступного дня.

Таким чином, зазначені обставини призвели до неналежного надання послуг щодо перевезення пасажирів та призвели до завдання моральних страждань позивача.

Відтак, позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача 432 грн 03 копійки, у якості відшкодування 40% вартості посадочного документу в зв`язку з наданням послуг неналежної якості та 4800 грн. моральної шкоди.

26.03.2025 ухвалою Першотравневого міського суду Дніпропетровської області було направлено дану позовну заяву за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

02.05.2025 ухвалою Печерського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі.

02.06.2025 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач стверджує, що вагон №25 поїзду №123 сполученням Івано-Франківськ - Харків не був належним чином підготовлений в рейс, однак під час службової перевірки таке ствердження не найшло свого підтвердження.

Відповідно до "Технологічного процесу огляду, безвідчеплюваного ремонту та екіпіровки пасажирських вагонів" вагон № 25 у складі поїзду №123 Ходорів - Львів сполученням Івано-Франківськ - Харків був перевірений. Виявлена єдина несправність - поплавкова камера кип`ятильника над косим коридором, усунута до відправлення.

Під час службової перевірки скарги позивача, було встановлено, що 09.01.2025 на дільниці Ходорів - Львів у вагоні №25 поїзду №123 сполученням Івано-Франківськ - Харків виникла нештатна ситуація при використанні санітарного вузла вагона, послідовно у короткий проміжок часу виникла несправність обох туалетів у вказаному пасажирському вагоні, що унеможливило їх використання в рейсі.

Акт комісійного обстеження від 11.01.2025 року вагону, №25 (032 10903) поїзду №123 сполученням Івано-Франківськ - Харків підтверджено попадання в чаші унітазів сторонніх предметів, що призвело до виходу з ладу екологічно чистих туалетів. На шляху прямування усунути таку несправність працівникам поїзної бригади неможливо.

Відтак, для забезпечення чистоти в приміщеннях вагону провідником і було обмежено доступ до забитих сторонніми предметами туалетів. Дії провідника щодо протиправного обмеження доступу пасажирів до туалетів вагону не встановлено.

З письмового пояснення провідника відомо, що пасажири вагону були сповіщені про підстави обмеження доступу до туалетів та запропоновано пасажирам використовувати туалети сусідніх вагонів, а тому стороною відповідача було дотримано всіх належних умов для забезпечення надання послуг перевезення.

Окрім цього, поредставник відповідача вказує, що позивач, при зверненні до суду належними та допустимими доказами, не довів, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації, яку він просить стягнути з відповідача.

З врахуванням зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлась належним чином.

Разом з цим, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, представник позивача позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановивши зазначені обставини, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.01.2025 позивач слідувала швидким пасажирським поїздом №123 від станції Івано-Франківськ до станції Полтава-Київська з відправленням з початкової станції о 19:50 09.01.2025р. та прибуттям на кінцеву станцію призначення о 09:54 10.01.2025р., що підтверджується посадковим документом.

Приблизно через 1 годину 10 хвилин, після відправлення поїзда зі станції Івано-Франківськ обидва туалети у зазначеному вагоні було зачинено провідником цього вагону.

Позивач вказує, що як слідує з листа відповідача, туалети вийшли з ладу після відправлення зі станції Ходорів і до кінця рейсу. Тобто, загалом туалети не працювали з 21 год 10 хвилин 09.01.2025 до прибуття на станцію Полтава-Київська о 09 год 54 хв 10.01.2025р.

Відтак, туалети під час поїздки позивача не працювали понад 12 годин.

Позивач вказує, що на усні зауваження провідник пояснив, що обидва туалети не працюють та зазначив, що у разі необхідності пасажири можуть користуватися будь-якими іншими туалетами, які розміщені у інших вагонах пасажирського поїзду.

Так, на переведення позивача на інше місце в іншому вагоні з працюючими туалетами отримав відмову через відсутність вільних місць у поїзді.

Таким чином, санітарно-технічний стан вагону №25 поїзду №123, під час поїздки позивача не відповідав встановленим вимогам санітарного законодавства, а тому відповідач надав позивачу послуги неналежної якості адже він не мав змогу користуватися санітарним вузлом у пасажирському вагоні, в якому придбав квиток протягом усього маршруту слідування.

Листом відповідача від 12.03.2025 у відповідь на адвокатський запит підтверджено, що 09.01.2025 на дільниці Ходорів - Львів у вагоні №25 поїзду №123 сполученням Івано-Франківськ - Харків виникла нештатна ситуація при використанні санітарного вузла вагона, послідовно у короткий проміжок часу виникла несправність обох туалетів у вказаному пасажирському вагоні, що унеможливило їх використання в рейсі.

З цього приводу також було залишено скарги іншими пасажирами, які слідували разом з позивачкою в цьому вагоні у Книгах скарг та пропозицій.

Окрім цього, позивач звернула увагу на те, що вона є особою похилого віку, а тому в першу чергу вона купував квиток у купейному вагоні з метою комфортного проїзду, натомість була вимушена переміщатися рухомим складом поїзду між вагонами аби скористатися туалетом, що вже само собою є ознакою неналежної якості наданої послуги.

Вказане завдало також позивачу моральної шкоди, яка згідно діючого законодавства підлягає відшкодування у випадку встановлення порушення прав споживача.

Окрім цього, позивач вказує, що переживала значні душевні хвилювання, адже придбавши квиток у купейний вагон фірмового швидкого поїзду, вартість якого є набагато вищою ніж вартість квитка в поїзді чи вагоні нижчого класу, розраховувала на належні умови перевезення пасажирів, які вона так і не отримав, а тому є всі підстави для відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди.

Разом з цим, зазначено, що послуга була частково надана, бо позивач, придбавши квиток, отримала послугу, хоча й неналежної якості, яка полягає у перевезенні від станції Івано-Франківськ до станції Полтава-Київська, а тому в такому випадку відповідач, на думку позивача, має відшкодувати частину вартості проїзного документу, вартість якого складала 1080,08 грн.

Відтак, відповідач має відшкодувати 40% вартості квитка, в зв`язку з наданням послуг неналежної якості, тобто 432,03 грн, а також моральну шкоду, яку позивач оцінює у 4800 грн, по 400 гривень, за кожну повну годину слідування з непрацюючими туалетами.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття 1 Першого Протоколу).

Згідно вимог ч.2 ст.626 ЦК України, договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Статтею 100 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 року № 457, залізниці повинні забезпечувати потреби населення у пасажирських перевезеннях, безпеку користування залізничним транспортом, необхідні зручності, якісне обслуговування пасажирів на вокзалах і в поїздах, своєчасне перевезення і збереження багажу і вантажобагажу. Організація перевезень пасажирів, багажу та вантажобагажу встановлюється Порядком обслуговування громадян залізничним транспортом, який затверджується Кабінетом Міністрів України, а умови перевезень - Правилами перевезень пасажирів.

Відповідно до приписів ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

За всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами (ч.1 ст.17 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

У відповідності до Держаних санітарних правил і норм експлуатації рухомого складу залізничного транспорту для пасажирських перевезень, затверджених постановою Першого заступника Головного державного санітарного лікаря України від 09.02.1999 року №15:вагони пасажирських поїздів, які відправляються у рейс, повинні бути підготовлені відповідно до "Технологічного процесу огляду, безвідчеплюваного ремонту та екіпіровки пасажирських вагонів" і відповідати вимогам цих Правил (п.п.2.1. п.2);підготовлений до рейсу поїзд за дві години до подачі на посадку приймається постійно діючою комісією в складі представників підприємств, які виконують підготовку та екіпіровку вагонів, та установ державної санітарно-епідеміологічної служби на залізничному транспорті; вагони повинні бути в робочому стані (опалюватися, заправлені водою, підключені до електромережі, з розігрітими кип`ятильниками). Всі дефекти, виявлені при перевірці, негайно усуваються і результати перевірки заносяться до рейсового журналу пасажирського поїзду. Вагони, які мають незадовільний санітарний стан або з не усуне-ними недоліками, включати в пасажирський поїзд забороняється;Не допускаються до відправки в рейс та включення в склад пасажирського поїзду і підлягають відчепленню в пунктах формування та оборотного виїзду вагони і вагони-ресторани, які мають: - несправні системи холодного та гарячого водопостачання, опалення, вентиляції, електроосвітлення, холодильного устаткування, спускних механізмів в туалетах (п.2.15).

Остаточне рішення про відправлення пасажирського поїзду в рейс вирішує посадова особа державної санітарно-епідеміологічної служби на залізничному транспорті (2.17, п.2.18).

Відповідальність за виконання цих Правил покладається на керівництво залізниць, відповідних служб, відділень залізниць, локомотивних, моторовагонних депо, станцій в межах їх відповідальності за підготовку електропоїздів та дизель-поїздів до рейсу і утримання їх на шляху прямування. Порушення вимог цих Правил тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність (п.5.6).

У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги, що передбачено п.2 ч.3 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів».

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що стороною позивача було належним чином доведено, що відповідачем не було надано належним чином послуг перевезення, а тому вимога про часткове повернення суми квитку, підлягає задоволенню.

Щодо моральної шкоди то суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо надання транспортних послуг.

Відповідно статті 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Згідно пункту 2 Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1997 року № 252, обслуговування громадян залізничним транспортом регулюється Законами України "Про транспорт", "Про залізничний транспорт", "Про підприємництво", "Про захист прав споживачів", "Про підприємства в Україні", "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", іншими актами законодавства, а також цим Порядком.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній нас час виникнення спірних правовідносин) споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно до частини другої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, позивач в силу зазначених обставин зазнала певних незручностей, під час подорожі у поїзді, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані, оскільки вона є особою похилого віку, а тому суд вважає, що зазначене призвело до завданню моральних страждань позивачу.

Відтак, суд, керуючись установленими законом принципами розумності, виваженості та справедливості, врахувавши характер і тривалість страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, вимога про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

За правилами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини другої ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини першої ст. 81 ЦПК України).

З врахуванням зазначеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 216,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 187, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 432 (чотириста тридцять дві) грн. 03 копійки у якості часткового відшкодування вартості посадочного документу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у ромірі 216 (двісті шістнадцять) грн. 00 коп.

Позивач:

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач:

Акціонерне товариство «Українська залізниця»,адреса вул. Єжи Гетройця, 5 м. Київ, 03150, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.06.2025.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА