Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 494/729/20
Провадження № 2/499/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 червня 2025 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука Олександра Олександровича, з участю: секретаря судового засідання Кирилової Світлани Федорівни, представника позивача адвоката Берзінь Сергія Людвиговича (далі також представник ОСОБА_1 ), відповідача ОСОБА_2 (далі також відповідач, ОСОБА_2 ), представника відповідача адвоката Волкова Олександра Леонідовича (далі також представник ОСОБА_3 ) розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.1. За первісним позовом такий

21 липня 2020 року адвокат Клименко Андрій Анатолійович (далі представник ОСОБА_5 ) в інтересах ОСОБА_4 (далі також ОСОБА_4 , позивач) подав позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за розпискою в загальному розмірі 478330 гривень 26 копійок та судові витрати.

07 липня 2021 року представник ОСОБА_5 подав уточнену позовну заяву та 01 серпня 2024 року в інтересах ОСОБА_4 подала заяву про збільшення розміру позовних вимог представник ОСОБА_6 (далі також представник позивача), за якими ОСОБА_4 остаточно просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 428638 гривень, трьох процентів річних у розмірі 72504 гривні 41 копійка, суму індексу інфляції в розмірі 291668 гривень 86 копійок, а всього разом 792811 гривень 27 копійок (далі також позовна заява).

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначає таке: 26 вересня 2018 року передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 428638 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 оформила в присутності свідків письмову розписку та зобов`язалася повернути грошові кошти до 11 грудня 2018 року (далі також розписка); незважаючи на досягнуту домовленість ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання не виконала, що спричинило порушення її прав; неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням повернути борг, проте остання намагається уникнути виконання зобов`язання; станом на 01 серпня 2024 року сума основного боргу становить 428638 гривень; період простроченого зобов`язання складає: - 3 відсотки річних у розмірі 72504 гривні 41 копійка; - інфляційне збільшення в розмірі 291668 гривень 86 копійок; просить задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 792811 гривень 27 копійок та судові витрати.

ОСОБА_7 не подала до суду відзив проти позову.

1.2. За зустрічним позовом такий

30 березня 2021 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просить стягнути з неї грошові кошти набуті без достатніх правових підстав у розмірі 17500 доларів США, що еквівалентно 481250 гривень (далі також зустрічний позов).

У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначає таке: не брала в ОСОБА_4 жодних грошових коштів за розпискою, що була складена після погроз ОСОБА_4 , яка в такий спосіб вимагала від неї повернення грошових коштів, які вона фактично не отримувала; побоюючись за своє життя почала віддавати кошти: 13 квітня 2019 року в розмірі 5000 доларів США; 30 липня 2019 року в розмірі 4500 доларів США; 30 грудня 2019 року в розмірі 1000 доларів США; 01 лютого 2020 року в розмірі 3800 доларів США; 22 лютого 2020 року в розмірі 3200 доларів США; загальна сума переданих ОСОБА_4 коштів становить 17500 доларів США, що еквівалентно розміру 481250 гривень; ОСОБА_4 заволоділа цими коштами без достатніх правових підстав.

15 квітня 2021 року представник ОСОБА_5 подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначає таке: зустрічний позов є необґрунтованим та безпідставним; ОСОБА_2 власноручно писала розписку про отримання від ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 428638 гривень; твердження ОСОБА_2 про написання розписки під тиском є нікчемними, зважаючи на її вік, враховуючи займані посади на яких вона працювала та продовжує працювати, наявність членів родини, які працювали в правоохоронних органах; ОСОБА_2 не подала доказів, що підтверджують факт передачі коштів ОСОБА_4 .

2. Учасники судового провадження висловили таке

2.1. ОСОБА_4 та її представник адвокат Берзінь С.Л., у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили обставини зазначені в позовній заяві, просили її задовільнити, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила таке: тривалий час знайома з ОСОБА_2 ; в 2018 році займалася підприємницькою діяльністю, тому в неї завжди були готівкові кошти; ОСОБА_7 попросила гроші в борг для забезпечення господарської діяльності; ОСОБА_2 раніше неодноразово брала грошові кошти в борг, але завжди повертала; гроші в розмірі 428638 гривень за місцем свого проживання особисто передала ОСОБА_7 , яка написала розписку про отримання коштів у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; ОСОБА_2 перерахувала кошти коли їх отримала; ОСОБА_7 погодилася отримати саме таку суму, яка в неї була в наявності від підприємницької діяльністі; неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням повернути кошти за розпискою.

2.2. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні, кожен окремо, підтвердили обставини зазначені у зустрічній позовній заяві, просили її задовільнити, а у задоволенні позовної заяви відмовити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила таке: не заперечує, що написала розписку, проте фактично гроші не отримувала; раніше неодноразово отримувала від ОСОБА_4 грошові кошти та повертала їх; розписку писали в приміщенні сільської ради, в її робочому кабінеті; написала розписку під впливом «гіпнозу», оскільки ОСОБА_4 займається «ворожінням» та не зверталася до поліції щодо введення її в оману; віддала ОСОБА_4 17500 доларів США в рахунок погашення заборгованості; ОСОБА_4 постійно їй погрожувала.

3. Процесуальні рішення та дії у справі такі

Березівський районний суд Одеської області ухвалою від 24 липня 2020 року відкрив провадження за позовною заявою в порядку загального позовного провадження (том 1, а.с. 21-22).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 14 березня 2024 року прийняв позовну заяву до розгляду та призначив підготовче судове засідання (том 2, а.с. 13-14).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 25 квітня 2024 року прийняв до провадження зустрічний позов та об`єднав вимоги в одне провадження (том 2, а.с.36-38).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 27 травня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд справи за клопотанням позивача, через призов за мобілізацією її представника ОСОБА_5 (том 2, а.с. 46).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 10 червня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача відклав розгляд справи, надав представнику позивача час для ознайомлення з матеріалами справи (том 2, а.с. 54-55).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 08 липня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд справи, надав представнику позивача час для подання до суду доказів за заявою про забезпечення позову (том 2, а.с. 62-64).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 26 серпня 2024 року передав заяву про відвід судді від 31 липня 2024 року до канцелярії Іванівського районного суду Одеської області (том 2, а.с. 98-101).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 03 вересня 2024 року відмовив у задоволенні заяви про відвід судді (том 2, а.с. 104-105).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 30 вересня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, за клопотанням представника позивача відклав розгляд справи, через її зайнятість в іншому судовому засіданні (том 2 а.с. 117).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 17 жовтня 2024 року, відклав розгляд справи, через неприбуття ОСОБА_2 та її представника (том 2, а.с. 134-135).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 11 листопада 2024 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду (том 2, а.с. 150-152).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 02 грудня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд справи за клопотанням представника ОСОБА_3 , через його зайнятість в іншому судовому засіданні (том 2, а.с. 172).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 19 грудня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відклав розгляд справи, викликав ОСОБА_2 до суду для дачі особистих пояснень (том 2, а.с. 176-177).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 20 січня 2025 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголосив перерву в розгляді справи для забезпечення прибуття свідків (том 2, а.с. 184-186).

Іванівський районний суд Одеської області 13 лютого 2025 року, відклав розгляд справи, через неприбуття ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 (том 2, а.с. 194-195).

Іванівський районний суд Одеської області 06 березня 2025 року оголосив перерву в розгляді справи (том 2, а.с. 204-206).

Іванівський районний суд Одеської області 02 квітня 2025 року відклав розгляд справи, визнав неприбуття ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 до суду неповажним (том 2 а.с. 215-216).

Іванівський районний суд Одеської області 24 квітня 2025 року відклав розгляд справи, надав час представнику ОСОБА_1 подати до суду докази сплати судового збору (том 2, а.с. 219-220).

4. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі

4.1. Розписка свідчить, що сторони 26 вересня 2018 року уклали усний договір позики на підставі чого ОСОБА_4 надала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 428638 гривень, а ОСОБА_2 прийняла зазначені кошти та взяла на себе зобов`язання повернути суму позики в строк до 11 грудня 2018 року (том 1, а.с. 5).

Розрахунок боргу за роспискою, який подала ОСОБА_4 : загальний розмір 792811 гривень 27 копійок, який складається з суми боргу 428638 гривень; трьох процентів річних від простроченої суми 72504 гривені 41 копійка; інфляційні нарахування 291668 гривень 86 копійок (далі розрахунок, том 2, а.с. 71-74).

Аркуш з написаними ручним способом сумами коштів не містить відомостей про особу, яка передає і отримує ці кошти, та на виконання яких зобов`язань (далі Аркуш, том 1, а.с. 90-91).

4.2. Свідок ОСОБА_9 (далі ОСОБА_9 ) показала таке: є рідною сестрою ОСОБА_4 ; перебувала в приміщенні кімнати за місцем проживання, коли сестра передавала гроші ОСОБА_2 в сумі 428638 гривень; зі слів ОСОБА_2 сказала, що позичає кошти на власні потреби; сестра пропонувала ОСОБА_2 отримати заокруглену до цілого суму, проте остання відмовилася та мотивувала свою відмову тим, що дуже поспішає; ОСОБА_2 коли отримала гроші перерахувала їх та поклала до своєї сумки; ОСОБА_2 обіцяла повернути грошові кошти до 11 грудня 2018 року; натепер знає, що ОСОБА_2 не повернула грошові кошти.

Свідок ОСОБА_8 , мати ОСОБА_4 , надала аналогічні показання, що надала свідок ОСОБА_9 .

5. Норми права, які застосував суд в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин такі

5.1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України, длі ЦК).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК).

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (частина 1 статті 230 ЦК).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 ЦК).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК).

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність (частина 1 статті 536 ЦК).

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (частина 2 статті 536 ЦК).

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (частина 1 статті 545 ЦК).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина 1 статті 610 ЦК).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пункт 3 частини 1 статті 611 ЦК).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статт 1046 ЦК).

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК).

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 статті 1047 ЦК).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина 1 статті 1212 ЦК).

5.2. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3, 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК).

6. Мотиви з яких виходив суд

6.1. Мотиви задоволення позовної заяви такі

6.1.1. Системний аналіз норм зазначених у підпункті 5.1 пункту 5 мотивувальної частини цього рішення свідчить, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Суд зазначає, що, зважаючи на приписи статті 545 ЦК наявність в ОСОБА_4 оригіналу розписки свідчить про існування факту зобов`язання з повернення позики, яке не виконано ОСОБА_7 .

Суд, виявляючи справжню правову природу укладеного договору, констатує, що під час складення розписки сторони дотрималися всіх істотних умов, зокрема: зазначена дату її складання, прізвища, ім`я і по батькові сторін, суму позики, порядок повернення боргу, підписи сторін.

Відтак, необхідно зауважати, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору позики та взяли на себе зобов`язання щодо виконання такого договору.

6.1.2. Суд констатує, що ОСОБА_2 не подала доказів про використання ОСОБА_4 практики ворожіння та того, що вона перебувала в стані гіпнозу під час оформлення розписки, а свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_8 не підтвердили наявність таких фактичних даних.

Тому, таким аргументам ОСОБА_2 суд не може надати відповідну оцінку.

6.1.3. Зобов`язання належно не виконано, то воно не припиняється, а, навпаки, на ОСОБА_2 , яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки передбачені статтею 625 ЦК, оскільки боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд зазначає, що право ОСОБА_4 вимагати сплату трьох відсотків річних є способом захисту її майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні її матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від ОСОБА_7 за користування утримуваними нею грошовими коштами.

ОСОБА_7 взяті на себе зобов`язання не виконала, через те має грошове зобов`язання за договором позики перед ОСОБА_4 в загальному розмірі 792811 гривень 27 копійок, яка складається з заборгованості: за сумою боргу - 428638 гривень; трьох процентів річних від простроченої суми - 72504 гривені 41 копійка; інфляційні нарахування - 291668 гривень 86 копійок, які підлягають стягненню.

6.1.4. Суд зауважує, що ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 не подали до суду доказів та не навели жодних аргументів на спростування розрахунів заборгованості наданих ОСОБА_4 та її представниками.

Водночас суд наголошує, що позовна заява подана 21 липня 2020 року, тобто до введення в Україні воєнного стану.

Отже, способом подання 21 липня 2020 року позовної заяви, з урахуванням приписів статті 625 ЦК, ОСОБА_4 розпочала процес реалізації свого права щодо стягнення з ОСОБА_2 основного боргу та трьох процентів річних, інфляційних втрат, тому, за загальним правилом, такий процес має бути завершений за чинним на момент його початку закону, що відповідає цілям стабільності суспільних відносин.

Ба більше суд вважає, що не застосування приписів статті 625 ЦК буде очевидно не справедливим, за обставин, коли принаймні з 21 липня 2020 року ОСОБА_2 явно могла розуміти та передбачати наслідки тривалого не повернення боргу ОСОБА_4 , зокрема й нарахування трьох процентів річних, інфляційних втрат за весь час прострочення.

6.2. Мотиви відмови в задоволенні зустрічного позову такі

6.2.1. Системний аналіз положень статті 1212 ЦК і цього інституту цивільного законодавства свідчить, що: правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права; предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права; зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох таких умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав передбачених статтею 11 ЦК); під відсутністю правової підстави необхідно розуміти перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту; відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином; набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але надалі відпала.

Відтак, норми статті 1212 ЦК мають застосовуватися до позадоговірних зобов`язань, а набуття однією зі сторін майна (грошей) за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

6.2.2. Суд констатує, що, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично укладений договір позики, за яким остання зобов`язалася повернути кошти за розпискою.

Тож, договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК, зокрема й щодо зобов`язання повернути гроші ОСОБА_2 .

Відтак, тільки коли така правова підстава в установленому порядку буде скасована, визнана недійсною, змінена, припинена стаття 1212 ЦК може бути застосована, тому натепер не має відповідного значення для вирішення справи підтвердження чи не підтвердження факту отримання ОСОБА_4 грошей в розмірі 17500 доларів США, що еквівалентно 481250 гривень у рахунок погашення заборгованості за розпискою.

6.2.3. Одночасно суд зауважує, шо Аркуш та текст зустрічної позовної не містить обчислення загального розміру грошових коштів, та порядку нарахування таких сум за кожним відмінним критерієм зобов`язання (додавання, множення, нарахування процентів, підсумок тощо) й осіб, які передають, отримують грошові кошти, підстави такого розрахунку, передбачені законом.

7. Суд застосовує таку практику Верховного Суду

Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями, які виклав Верховний Суд у постановах від: 27 червня 2018 року в справі № 613/919/16-ц; 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц; 18 листопада 2020 року у справі № 295/13634/14-ц.

8. Висновок суду такий

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що позовну заяву належить задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

9. Розподіл між сторонами судових витрат такий

9.1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК).

ОСОБА_4 під час звернення до суду сплатила судовий збір у загальному розмірі 7928 гривень 11 копійок, який суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , оскільки позовна заява задоволена повністю.

9.2. Зважаючи на приписи частини 1 статті 137, частини 1 статті 141 ЦПК судові витрати покладаються на ОСОБА_2 , оскільки в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

10. Інші питання

Повне судове рішення складене 16 червня 2025 року, через: перебування судді 13 червня 2025 року на навчанні; вихідні дні 14, 15 червня 2025 року.

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 273 ЦПК, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в будинку АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживаючої у будинку АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу за розпискою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в загальному розмірі 792811 (сімсот дев`яносто дві тисячі вісімсот одинадцять) гривень 27 копійок.

Відмовити в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, набутих без достатніх правових підстав.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 сплачену суму судового збору в розмірі 7928 гривень 11 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене способом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 16 червня 2025 року.

СуддяОлександр КРАВЧУК