Справа № 703/1991/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Ігнатенко Т.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

11 квітня 2025 року КП «Смілакомунтеплоенерго», через систему «Електронний суд», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг за надання послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року в розмірі 7048 гривень 41 копійка, втрати від інфляції в сумі 723 гривні 47 копійок, 3% річних в сумі 184 гривні 94 копійки, пеню в розмірі 223 гривні 83 копійки, а також судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з 01 лютого 2018 року КП «Смілакомунтеплоенерго», є надавачем послуг в сфері теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 23 лютого 2018 року за №70 «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», в тому числі і у житлове приміщення, квартиру, відповідача, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року (опубліковано на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua/).

Згідно Інформаційної довідки з ДРРПНМ №417257327 від 11 березня 2025 року, квартира АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Відповідач не належним чином виконує обов`язок по оплаті за отримані послуги з постачання теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення) та за абонентське обслуговування, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року включно в розмірі 7048 гривень 41 копійка.

Не виконання обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг порушує права позивача щодо отримання плати за надані послуги, порушує фінансовий стан підприємства та спричиняє збитки.

Нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28 лютого 2019 року, №511 від 21 жовтня 2021 року, №392 від 30 вересня 2022 року, №365 від 28 вересня 2023 року та №506 від 26 вересня 2024 року.

У будинку АДРЕСА_3 встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії тепловий лічильник, згідно ст.3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Нарахування за послуги здійснювалося за тарифами, що діяли у відповідний період та згідно показників засобу обліку теплової енергії з розрахунку на опалювальну площу квартири (наприклад, за січень 2023 року за теплову енергію нараховано 0,154626811 Гкал * 2300,21 грн/Гкал = 355 гривень 67 копійок), де: Гкал кількість спожитої теплової енергії (в тому числі на загальнобудинкові потреби опалення), грн./Гкал тариф у зазначений період).

Зобов`язання по укладенню договору покладено на споживача, а договір на надання житлово-комунальних послуг є договором приєднання.

Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги, є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України та публічним договором згідно ст.633 ЦК України.

Відповідно до п.4 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно п.5 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Порядок нарахування та оплати за спожиті послуги, передбачено п.30-39 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року.

У відповідності до п.31 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, вартість послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію.

Тарифи на послуги з постачання теплової енергії за спірний період, затверджені вищевказаними рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради. Інформація про зміну тарифу доводилася до відому споживачів в установленому законодавством порядку та відповідно до умов договору шляхом опублікування на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Факт постачання теплової енергії у будинок, в якому знаходиться квартира споживача підтверджується спільними актами з балансоутримувачем будинку, про подачу теплової енергії кожного опалювального сезону, які розпочинаються та завершуються згідно до рішень виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Оскільки відповідач споживав надані послуги, не відмовлявся від них у законному порядку, то згідно ст.205, 901-903 ЦК України, договір про надання послуг з централізованого теплопостачання між сторонами фактично відбувся (конклюдентний договір).

Згідно ст.549-551 ЦК України та у п.45 Індивідуального договору від 25 жовтня 2021 року, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.

Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. Розрахунок пені, 3% річних та втрат від інфляціє додаються до позовної заяви.

З врахуванням продовження строку ст.257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), та на період дії воєнного стану, стверджує, що вимоги заявлені у межах строку позовної даності.

З врахуванням вищевикладених обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк.

17 квітня 2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, в якому остання зазначає, що вона є власницею квартири АДРЕСА_2 . Рішенням №609 виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 24 червня 2005 року їй надано дозвіл на заміну централізованої системи опалення на автономне індивідуальне газове її квартири. На підставі вказаного рішення 26 вересня 2006 року, за участі представника КП «Смілакомунтеплоенерго», було здійснено відключення її квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП, про що складено акт №368 від 26 вересня 2006 року. 16 жовтня 2007 року було прийнято в експлуатацію індивідуальне опалення у вказаній квартирі, про що складено акт №1792 від 16 жовтня 2007 року за участі представника КП «Смілакомунтеплоенерго». Таким чином, враховуючи вимоги законодавства та фактичні обставини, процедура відключення від мереж централізованого опалення, яка передбачає наявність технічної можливості у споживача та підтверджується отриманням у встановленому законом порядку відповідного дозволу та відповідної технічної документації, була нею дотримана. Саме тому, на її думку, приєднатися до індивідуального договору КП «Смілакомунтеплоенерго» про надання послуг з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року вона ніяк не могла, тому що її квартиру було відключено від внутрішньобудинкових мереж ЦО та ГВП набагато раніше 26 вересня 2006 року. Не було виконано жодної умови, яка б свідчила про факт приєднання до індивідуального договору відсутня заява-приєднання (додаток), не здійснювалося оплати, та відсутній сам факт надання послуги. Відповідач не користувалася послугами централізованого опалення її квартири, і не могла ними користуватися. Акти подачі теплоносія до будинку АДРЕСА_3 аж ніяк не засвідчує подачу опалення теплової енергії в її квартиру, тому що з 16 жовтня 2007 року опалює своє житло газом, і за газове опалення своєї квартири вона оплачує відповідно до договору з НАК «Нафтогаз України».

Посилаючись на п.40 Індивідуального договору зазначає, що сам індивідуальний договір містить посилання на Порядок відключення від 26 липня 2019 року.

Зазначає, що у позовній заяві позивач посилається на те, що нарахування плати за надані послуги, у період виникнення заборгованості, здійснювалося за тарифами, затвердженими рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №83 від 28 лютого 2019 року. Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальній послуги», який введено в дію 01 травня 2019 року, Постанова КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Натомість, вона відключила свою квартиру від мереж централізованого опалення (постачання теплової енергії) набагато раніше введення в дію/прийняття вказаних Законів та Постанов 26 вересня 2006 року Тому, так як і закони не мають зворотної сили, відповідно не можна застосовувати Індивідуальний договорів, який набув чинності 29 листопада 2021 року до відносин, які припинилися 26 вересня 2006 року.

У наданій позивачем виписці по рахунку № НОМЕР_1 вказано період нарахування з жовтня 2021 року, що є підтвердженням факту ненадання їй послуги з 26 вересня 2006 року. Позивач фактично визнає, що послуги їй не надавалися з 26 вересня 2006 року, але потім чомусь вирішив стягувати з неї плату, починаючи з жовтня 2021 року, після спливу майже 15-річної давнини.

Вказує, що обов`язок по розподілу обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» лежить на позивачеві. Згідно наданих позивачем виписки з особового рахунку та зведеної відомості вимірювання параметрів в будинку за адресою АДРЕСА_3 , неможливо встановити, яким Розділом чи якою формулою Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг керувався позивача. Відповідно і дані, вказані у виписці є нічим не підтверджені і не можуть бути належним та допустимим доказом по нарахування плати за опалення її квартири. Свої контррозрахунки, відповідно до Методики, які могли б бути в разі її приєднання до Індивідуального договору, вона не може надати зараз, тому що вона направила заяву до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України стосовно додаткових роз`яснень з приводу формул, зазначених у Методиці №315, а також чекає довідки від ОСББ «Тясмин», яка необхідна для проведення розрахунків.

У виписці позивачем включено період листопад 2021 року, а як уже зазначалося, навіть той Індивідуальний договір не міг вступити в силу раніше ніж 29 листопада 2021 року, відповідно і нарахування за весь листопад 2021 року є неправомірними та не повинні братися до уваги. Позивач надає розрахунки за постачання теплової енергії у вигляді виписки по рахунку без пояснення формул, Методики тощо. На підтвердження сум нарахувань надає виписку по рахунку за постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування. Згідно виписки по рахунку за постачання теплової енергії ОР 84, в графі «Спожито Гкал» наприклад за січень 2023 року, стоїть цифра 0,154626811. Наступна графа нараховано цифра 355,67 грн. До позовної заяви позивач надав «сводные ведомости измеряемых параметров» по «счетчику» №22229, 22377 та 22177 в будинку за адресою АДРЕСА_3 , які жодним чином не засвідченні уповноваженими на те особами, тому не можуть братися до уваги судом як належним та допустимий доказ.

Сума показників спожитого тепла згідно «сводные ведомости измеряемых параметров» по «счетчику» №22377 та №22177, за січень 2023 року становить 57,34660+44,93621=102,28281 Гкал, але яким чином 102,28281 Гкал спожитої теплової енергії по будинку АДРЕСА_3 перетворилися в 0,154626811 Гкал, зазначені у виписці за її адресою абсолютно незрозуміло. Позивач не надає формулу розрахунку, або ж посилання на будь-який нормативний документ, відповідно до якого здійснено нарахування на таку суму.

Крім того, звертає увагу, що у роздруківках, які надає позивача - «сводные ведомости измеряемых параметров» по «счетчику» №22229, 22377 та 22177, є графа «типы ошибок». Мало не щомісяця лічильники №22229 та №22377 працюють з помилками. На деяких роздруківках вручну дописано певні цифри для збільшення кількості Гкал, що повністю підтверджує сумнівність усіх нарахувань, і при цьому позивач не надає жодних додаткових пояснень таких помилок у роботі лічильника. Згідно посібника з експлуатації даних видів лічильників, для більш детальної інформації про помилки в роботі лічильників потрібно отримати роздруківку з архіву помилок. Позивач у свою чергу не надає додаткових пояснень, обґрунтувань. Наприклад, у «сводной ведомости» за листопад 2022 року по лічильнику №22377 внизу олівцем дописано певні цифри для збільшення нарахувань, що взагалі схоже на фальсифікацію та підробку навіть цієї роздруківки.

Вказує, що позивач у своїх розрахунках наводить дані про стягнення пені за період більший ніж 1 рік (384 дні), що суперечить ЦК України. Датою початку нарахування пені не може бути дата, менша за 18 січня 2024 року (враховуючи дату подання позову 17 січня 2025 року).

В наказах позивача про встановлення плати за абонентське обслуговування, п.1 зазначено про встановлення плати за абонентське обслуговування на постачання теплової енергії щомісячно протягом року на одного абонента, що надається споживачам багатоквартирних будинку за індивідуальними договорами. Індивідуальний договір позивача вступив в дію 29 листопада 2021 року. Абсурдним видається розрахунок позивача, так як з 26 вересня 2006 року по вересень 2021 року не нараховувалася абонентська плата, а з жовтня 2021 року (коли ще тільки надрукували Індивідуальний договір, який не вступив у законну силу) почав нараховувати абонентську плату. Тому так як відносини її як споживача і позивача як надавача послуг припинилися ще 26 вересня 2006 року, відповідно до законодавства, діючого на той момент, не можна односторонньо їх відновлювати через п`ятнадцять років, застосовуючи законодавство 2021 року до правовідносин 2006 року.

Зазначає, що позивач надає певні роздруківки, які стосуються виключно будинку АДРЕСА_3 в цілому, що стосується її квартири, то позивач надає тільки виписку по особовому рахунку, який вона не відкривала, і вказує Гкал та суми без будь-якого підтвердження.

У відкритому доступі на сайті Смілянської міської ради є рішення ХІV сесії Смілянської міської ради Черкаської області від 10 березня 2016 року за №14-49/VІІ про припинення нарахування плати за опалення місць загального користування. Вважає, що це є ще одним доказом безпідставного нарахування їй боргу, тому що виконавча влада не затвердила методику та прийняла рішення про припинення нарахування плати за опалення місць загального користування.

За вказаних обставин, відповідач ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні позову КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення боргу за опалення житла.

До вказаного відзиву додано документи, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, а також клопотання про заперечення нею розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

23 квітня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшла відповідь позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» на відзив, в якій позивач зазначає, що дійсно, квартира відповідача від`єднана від централізованого опалення, однак згідно п.6 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №380, виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам за договором з колективним споживачем, колективним договором, індивідуальним договором, договором з власником (користувачем) будівлі до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку (будівлі).

Звертає увагу суду та відповідача, що згідно абз.6 п.14 вказаних Правил, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутріньобудинкових систем опалення будівлі/будинку.

Витрати на загальнобудинкові потреби опалення залежать тільки від кількості спожитої будинком теплової енергії (за даними лічильника) та розраховуються відповідно до опалювальної площі нерухомого майна кожного абонента, а тому посилання відповідача на відсутність елементів опалення в місцях загального користування, на думку позивача, не заслуговують на увагу.

Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення розраховується за встановленою у Методиці формулою.

До даного часу, КП «Смілакомунтеплоенерго» офіційно не отримувало від співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 або уповноваженої особи ОК «Сміла» даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, тому обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається спрощено з врахуванням етажності будинку, відповідно до п.8 розділу ІV Методики.

Відповідач являючись власником житлової квартири АДРЕСА_2 , в розумінні ч.2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», є співвласником спільного майна цього будинку.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреби опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Оскільки весь будинок АДРЕСА_3 не від`єднано від мережі (системи) теплопостачання і теплова енергія, яка постачається позивачем до будинку розподіляється, в тому числі і на загальнобудинкові потреби опалення (місця загального користування і допоміжні приміщення), тому відповідач в силу вимог закону зобов`язаний нести витрати на утримання спільного майна оплачувати послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Крім того, у відповіді на відзив відображені формули, визначені Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315, в редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, на підставі яких розраховано заборгованість відповідача за надання послуг з постачання теплової енергії.

Позивач вважає, що жодного порушення прав відповідача не допускало, позовна заява (як і усі проведені розрахунки) подана з урахуванням продовження строку позовної даності, враховуючи мораторій нарахування санкцій (для житлово-комунальних послуг) на період дії карантину (з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року) та воєнний стан (з 24 лютого 2022 року по 09 травня 2025 року), тому посилання на необґрунтованість проведених нарахувань плати за послуги з постачання теплової енергії не заслуговують на увагу.

За вказаних обставин, позивач КП «Смілакомунтеплоенерго» вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому просить задовольнити у повному обсязі.

До вказаної відповіді на відзив на позовну заяву позивачем додано приклади розрахунків у листопаді 2021 року, 2022 року, 2023 року та 2024 року.

25 квітня 2025 року на адресу суду надійшли заперечення відповідача ОСОБА_1 на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначила, що аналізуючи приклади розрахунків за листопад 2021, 2022, 2023, 2024 років позивач у формули підставляє різні цифри, які називає площею будинку, яка щороку змінюється, використовує вихідні дані лічильників, які відрізняються навіть від його ж роздруківок з показниками лічильників, і повністю ігнорує помилки в роботі лічильника, які зафіксовані в його ж роздруківках, тому не можуть бути взяті судом до уваги.

У прикладі розрахунків позивача за листопад 2021 року зазначено, що опалювальна площа частини її будинку Соборна 90 (кв.109-216) становить 5695,6 кв.м., але в роздруківках з показниками лічильників за всі періоди по лічильнику 22177 зазначено, адреса: АДРЕСА_4 ). Різниця у дві квартири.

Згідно наданих позивачем роздруківок з лічильників за адресою: АДРЕСА_3 , кількість спожитої теплової енергії за період з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року становить: лічильник 22377 39,06873 Гкал, лічильник 22177 34,57824 Гкал. На цих же роздруківках наявні написи від руки олівцем з певним набором цифр, але цифри 30,122 Гкал, які позивач вказує у своєму розрахунку за листопад 2022 року немає по жодному лічильнику. Згідно роздруківок з «сводной ведомости» обидва лічильники 01 листопада 2022 року, 02 листопада 2022 року, 05 листопада 2022 року, 09 листопада 2022 рок мали в своїй роботі помилки виміру температури, рас хода та вирахування тепла. Далі, позивач, розраховуючи обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби за формулою 26 у знаменнику наводить цифру 11426,05 кв.м. (як загальна опалювальна площа, застосовуючи формулу 26), а площа відключених квартир від ЦО становить 5202,50 кв.м. При розрахунку кількості Гкал на загальнобудинкові потреби опалення 1 кв.м. позивач у знаменнику вказує цифру 5695,60 кв.м, тобто при розрахунку у формулі 26 позивач бере незрозумілі дані, ніби-то одного лічильника, ділить їх на загальну площу всього будинку, а потім при розрахунку їй суми за опалення, у знаменник підставляє цифру площі квартир з 109 по 216. Далі, при розрахунку теплової енергії на 1 стояк позивач ставить цифру роботи котельні 708 годин, проте згідно його ж роздруківок роботи лічильників з помилками, зазначено час відключення 17,79 год, і дати з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року, тобто 29 днів*24 год.-17.79 годин = 678,21 годин, але аж ніяк не 708 годин.

За листопад 2023 року позивач вже застосовує суму показників з роздруківок двох лічильників. При розрахунку показника z у формулі 26 у площу квартир з індивідуальним опаленням наводить цифру 5262,60 кв.м., а у знаменнику, як загальну площу будинку наводить цифру 11476,15 кв.м. (порівняно з листопадом 2022 року будинок збільшився на 50,1 кв.м.). Далі, при розрахунку теплової енергії на 1 стояк позивач ставить цифру роботи котельні 707 годин, проте згідно його ж роздруківок роботи лічильників з помилками, зазначено час відключення 8,55, і дати з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року, тобто 29 днів*24 год. 8,55 годин = 687,45 годин, але не 707 годин.

За листопад 2024 року розрахунку показника z у формулі 26 у площу квартир з індивідуальним опаленням наводить цифру 5253,70 кв.м. (площа квартир з індивідуальним опаленням збільшилася на 1.1 кв.м. порівняно з листопадом 2023 року), а у знаменнику, як загальну площу будинку наводить цифру 11477,25 кв.м. (порівняно з листопадом 2023 року будинок збільшився на 1,1 кв.м.). Аналізуючи розрахунок кількості Гкал на загальнобудинкові потреби опалення на 1 кв.м., позивач у знаменник вирішив підставити цифру 11357,45 кв.м. (площа будинку зменшилася на 119,80 кв.м.). Тобто, навіть при розрахунку за один місяць позивач підставляє різні загальні площі будинку, що це за цифри невідомо, і зрозуміти неможливо.

За її запитом голова ОСББ «Тясмин» надала довідку про загальну житлову площу будинку по АДРЕСА_3 , яка становить 11890 кв.м., і це тільки житлова площа, не враховуючи площі підвалів, горищ та техпідпілль. Комерційний прилад обліку теплової енергії знаходиться в підвалі, відповідно підвал також відноситься до загальної опалювальної площі будинку.

Позивач у своїй відповіді на відзив посилається на п.8 розділу ІV Методики, в якому чітко зазначено даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів у підвалах, техпідпіллях та горищах, а позивач помилко трактує даний пункт так, що якщо йому невідомі дані площ МЗВ та допоміжних приміщень, то йому і не потрібна площа підвалів, техпідпіль та горищ. Тобто позивач ототожнює трубопроводи в підвалах з їхньою площею. Їй, на гарячій лінії Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомили, що у формулі 26 потрібно застосовувати загальну опалювальну площу будинку, яка включає площу підвалів, техпідпіль та горищ.

Також вказує, що позивач у відповіді на відзив стверджує, що офіційно не отримував від співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 або уповноваженої особи ОК «Сміла» (хоча її будинок обслуговує ОСББ «Тясмин», але можливо позивач дані щодо площ квартир та будинку взяв від ОК «Сміла») даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та даних трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, тому обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення визначається спрощено з врахуванням етажності будинку. Однак, тоді виникає питання, звідки позивач отримав дані щодо площ, які він використовує у своїх розрахунках, які дії позивач вчинив, щоб дізнатися дані щодо площ МЗК та допоміжних приміщень, звідки позивачу відомі дані стосовно загальної площі будинку, але невідомо про дані площі МЗК та допоміжних приміщень. Позивач не пояснює та не надає жодних документів щодо площ, які він використовує у своїх розрахунках та на основі чого робить свої розрахунки, чому площа будинку постійно змінюється.

Цифри, які позивач підставляє у формули Методики №315 є нічим не підтвердженими, позивача їх не пояснює та не підтверджує. Дані позивача стосовно опалювальної площі житлових квартир з централізованим та індивідуальним опаленням, загальна площа будинку не можуть братися до уваги судом як належний та допустимий доказ.

Зазначає, що позивач на підтвердження своїх розрахунків надає розрахунок нарахувань з цифрами без будь-якого підтвердження, не підтвердженими ніякими документами, актами тощо. Розрахунок сформований начальником абонентського відділу позивача, яка є найманим працівником позивача, зацікавленою особою, тому такі розрахунки не можуть бути належним та допустимим доказом у справі.

Звертає увагу, що позивач жодним чином не спростовує помилки у роботі лічильників, про які вона вказувала у відзиві, що, на її думку, свідчить про те, що позивач підтверджує несправність у роботі лічильників, відповідно їх роздруківки щодо показників також не можуть братися до уваги судом. Але це основний базований показник, від якого залежить всі подальші розрахунки.

У прикладі свого розрахунку за листопад 2021 року позивач керується виключно опалювальною площею житлових квартир у частині будинку по АДРЕСА_3 , а саме наводить цифру 5695,60 кв.м. Фактично цим позивач визнає, що жодних місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, які б опалювалися не існує, тобто з неї позивач намагається стягнути оплату за опалення квартири з централізованим опаленням або спеціально занижує площу будинку для збільшення суми нарахувань.

Вказує, що позивач застосував формули (26), (25) та (3) Методики, але для того, щоб перевірити правильність нарахування їй плати за опалення, необхідно тоді врахувати і формулу (1) Методики. Таким чином, щоб сума Гкал по всім квартирам та комерційним приміщенням, розміщеними на 1-му поверсі, дорівнювала спожитим Гкал по всьому будинку. Збільшуючи суму нарахувань на квартири з індивідуальним опалення за стояки, потрібно переконатися, що позивач хоча б зменшує тоді суми нарахувань на квартири з централізованим опаленням на аналогічну кількість ОСОБА_2 , а, на її думку, позивач штучно збільшує кількість ОСОБА_2 , спожитих будинком. В той же час, в неї немає можливості перевірити нарахування по всім споживачам у будинку, і вона впевнена, що позивач, збільшуючи їй нарахування за стояки, відповідно до формули 25 та 26, не дотримується формули 1, а не просто збільшує нарахування суми на свою користь. Надати свої контррозрахунки на даний час вона не може, оскільки для цього потрібні такі вихідні дані: кількість транзитних стояків по будинку; кількість годин роботи котельні, яка обслуговує будинок, помісячно; загальна опалювальна площа будинку.

Нею подано запит до ОСББ «Тясмин» щодо надання їй даних щодо загальної опалювальної площі будинку, але враховуючи стислі терміни подання заперечення на відповідь на відзив, довідка поки їй не надана. Необхідно з`ясувати дані щодо кількості транзитних стояків та годин роботи котельні, тому є необхідність у судовому засіданні з викликом сторін витребувати ці дані у відповідних їх володільців (розпорядників) для перевірки правильного нарахування позивачем плати за спожиту теплову енергію помісячно. Так як Методика 315 чітко вказує у формулі (1), що сума Гкал по всім квартирам повинна дорівнювати спожитим Гкал по всьому будинку, а для цього потрібно комплексно проаналізувати всі нарахування.

Методика, на формули якої посилається позивач у своєму розрахунку за січень 2023 року, має три редакції 22 листопада 2017 року, 28 січня 2022 року та 29 березня 2022 року. В той же час, позивач не пояснює звідки беруться суми, нарахованої їй плати, з грудня 2021 року. Там діяли інші формули та методика нарахування, а позивач просто наводить цифри нарахувань без будь-яких пояснень.

Підтвердженням необхідності здійснити аналіз розрахунку за всі місяці є той факт, що їй стало відомо, що, наприклад, у їхньому будинку є квартира, площею 51,40 кв.м., але за цією квартирою позивач не нараховує плати за постачання теплової енергії.

Вважає, що позивач намагається переконати суд, що вона приєдналася до індивідуального договору. Повністю ігнорує дату введення в дію договору 29 листопада 2021 року.

Вищевказане, на думку відповідача, свідчить, що позивач неправильно нараховує їй не тільки борг за теплопостачання, а й іншим споживачам будинку, подані ним виписки по рахунку нічим не обґрунтовані, є необґрунтованою сума боргу і похідні вимоги про стягнення пені, інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасну оплату вказаних послуг.

З урахуванням викладеного, відповідача ОСОБА_1 просила суд відмовити у задоволенні позову КП «Смілакомунтеплоенерго» про стягнення боргу за опалення житла.

До даних заперечень додані документи, на які відповідач посилається у цих запереченнях.

09 червня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , в яких остання зазначає, що Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, згідно якого КП «Смілакомунтеплоенерго» як виконавець надає споживачам послуги є договором приєднання, відповідно до ст.634 ЦК України, та публічним договором згідно ст.633 ЦК України В той де час, ч.5 та ч.6 ст.633 ЦК України встановлено, що актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковими для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. У статті 13 «Порядок укладення, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.5 третій абзац чітко зазначено: У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У розділі «Порядок надання послуги», п.5, абзац другий Постанови №830 Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії від 21 серпня 2019 року чітко зазначено, що « У разі укладення публічних договорів приєднання детальні вимоги до якості послуги та іншу необхідну інформацію (адреса, опалювальна площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо виконавець розміщує на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг».

Натомість, позивач свідомо приховує всю необхідну інформацію від споживачів, що призвело до порушення її прав, як споживача, та і всіх інших мешканців, тому що ні на веб-сайті органу місцевого самоврядування, ні на власному веб-сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» не розміщено такої інформації. Відповідно і Індивідуальний договір, на який посилається позивач, через невиконання ним же норм законодавства є нікчемним.

13 червня 2025 року, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли пояснення позивача КП «Смілакомунтеплоенерго», в яких зазначено: дані абонентської бази підприємства, що отримана від попереднього постачальника теплової енергії та від уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку щодо площ будинку АДРЕСА_3 ; щомісячні обсяги теплової енергії з урахуванням помилок в роботі теплових лічильників; порядок визначення фактичної кількості годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахункових періодах, що застосовується у формулі 3, а також наведено відповідні приклади. Крім того зазначено, що обов`язкову інформацію, передбачену індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року позивач опубліковує на своєму сайті, а саме: інформації відносно вимог до якості послуги (температурний графік теплової мережі та гідравлічний режим теплової мережі) розміщено на сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» за посиланням http://skte.com.ua/temperaturnj-grafik/ на сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.qov.ua/content/grafik-qidravlichnogo-vyprobuvannya-maqistralnyh-ta-rozpodilchyh-teplomerezh-pered-pochatcom та http://smila-rada.gov.ua/content/grafik-gidravlichnogo-vyprobuvannya-magistralnyh-ta-rozpodilchyh-teplomerezh-pered-pochatcom; інформацію (адреса, опалювальна площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо розміщено на сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» за посланням http://skte.com.ua/informacziya-po-budinkah.

16 червня 2025 року ухвалою суду залишено без задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 від 16 квітня 2025 року про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заяву відповідача ОСОБА_1 від 24 квітня 2025 року про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, врахувавши доводи сторін, які викладені у їх заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13 листопада 1996 року органом приватизації Смілянського міськвиконкому, та договору дарування від 20 серпня 2003 року, посвідченого Смілянською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за №1975, є власником квартири АДРЕСА_5 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11 березня 2025 року за №417257327.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_1 , як споживач комунальної послуги, яка надається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» їй як власнику квартири АДРЕСА_2 , має особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках..

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради №70 від 23 лютого 2018 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» вирішено: 1). Визначити виконавців житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності, зокрема, КП «Смілакомунтеплоенерго» з 01 лютого 2018 року; 2). Виконавці житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та послуг з постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм несуть повну відповідальність, передбачену чинним законодавством, за ненадання або неякісне надання послуг.

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області №83 від 28 лютого 2019 року «Про коригування тарифів на послуги з централізованого опалення та теплову енергію для КП «Смілакомунтеплоенерго», №511 від 21 жовтня 2021 року, №392 від 30 вересня 2022 року, №365 від 28 вересня 2023 року та №506 від 26 вересня 2024 року «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, інших споживачів для комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», встановлено КП «Смілакомунтеплоенерго» тарифи для населення на послугу з централізованого опалення, зокрема, для населення на послуги з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: рішенням №83 2300,21 грн/Гкал (з ПДВ); рішенням №511 2544,00 грн/Гкал; рішенням №392 2742,86 грн/Гкал; рішенням №365 2945,02 грн/Гкал; рішенням №506 2300,21 грн/Гкал.

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Граничний розмір плати за абонентське обслуговування визначений Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами» від 21 серпня 2019 року №808, зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №928 від 01 вересня 2021 року.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Порядку формування тарифів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2021 року №869 та затвердженого на підприємстві розрахунку плати за абонентське обслуговування на одного абонента для споживачів послуги з постачання теплової енергії в багатоквартирному будинку, яке не перевищує граничного розміру передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №808, директором КП «Смілакомунтеплоенерго» видано накази №242 від 21 жовтня 2021 року, №80 від 30 вересня 2022 року, №80 від 12 вересня 2023 року та №63 від 19 вересня 2024 року «Про встановлення плати за абонентське обслуговування», якими вирішено встановити розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента на місяць для послуги з постачання теплової енергії, що надається споживача багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами щомісяця протягом року.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: 2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; 5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; 6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; 13) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

29 жовтня 2021 року на офіційному сайті Смілянської міської ради за посиланням http://smila-rada.gov.ua опубліковано індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.

Згідно п.1 Індивідуального договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Відповідно до п.2 Індивідуального договору, даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.gov.ua.

Згідно п.4 Індивідуального договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Відповідно до п.5 Індивідуального договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Згідно п.11 Індивідуального договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315.

Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.

Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Відповідно до п.23 Індивідуального договору, зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії (приладів-розподілювачів теплової енергії) здійснюється щомісяця споживачем, крім випадів, коли зняття таких показань здійснюються виконавцем за допомогою системи дистанційного зняття показань.

Згідно п.30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (Офіційний вісник України, 2019 р., №71, ст.2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плата за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця: http://smila-rada.gov.ua/content/nakaz-vid-21102021-no-242.

Відповідно до п.31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Згідно п.32 Індивідуального договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігається з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п.33 Індивідуального договору, виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Згідно п.34 Індивідуального договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до п.36 Індивідуального договору, під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли не зазначений споживачем період виникнення переплати, виконавець має право зараховувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

Згідно п.37 Індивідуального договору, у разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу у тому порядку: в першу чергу в рахунок плати за послуги; в другу чергу в рахунок плати за абонентське обслуговування.

Відповідно до п.38 Індивідуального договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

Згідно пп.1 п.40 Індивідуального договору, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами цього договору.

Відповідно до пп.3 п.41 індивідуального договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Згідно пп.5 п.42 Індивідуального договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору.

Відповідно до пп.1-2 п.43 Індивідуального договору, виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору; забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору.

Відповідно до п.51-52 Індивідуального договору, цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом положень ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до норм ст.641, 642 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц).

Як вбачається з актів подачі теплоносія від 25 жовтня 2021 року, від 01 листопада 2022 року, від 01 листопада 2023 року, від 01 листопада 2024 року, які складені представниками КП «Смілакомунтеплоенерго» та ОСББ, теплоносій від котельні №3 подано по тепловому лічильнику, зокрема до будинку АДРЕСА_3 .

Факт подачі теплоносія позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» у вищевказані дати до будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходить квартира АДРЕСА_6 , власником якої є відповідача ОСОБА_1 , останньою не заперечується.

У «Сводная ведомость измеряемых пераметров» за періоди: з 25 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2021 року; з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року; з 01 грудня 2021 року по 29 грудня 2021 року, з 30 грудня 2021 року по 30 січня 2022 року, з 31 січня 2022 року по 27 лютого 2022 року, з 28 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року, з 31 березня 2022 року по 06 квітня 2022 року, з 01 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року, з 30 листопада 2022 року по 29 грудня 2022 року, з 30 грудня 2022 року по 30 січня 2023 року, з 31 січня 2023 року по 27 лютого 2023 року, з 28 лютого 2023 року по 02 квітня 2023 року, з 01 листопада 2023 року по 29 листопада 2023 року, з 30 листопада 2023 року по 28 грудня 2023 року, з 29 грудня 2023 року по 29 січня 2024 року, з 30 січня 2024 року по 28 лютого 2024 року, з 29 лютого 2024 року по 31 березня 2024 року, з 01 листопада 2024 року по 28 листопада 2024 року, з 29 листопада 2024 року по 29 грудня 2024 року, з 30 грудня 2024 року по 29 січня 2025 року, з 30 січня 2025 року по 27 лютого 2025 року, з 28 лютого 2025 року по 31 березня 2025 року, відображені щоденні та щогодинні показники теплових лічильників №22229, №22377, 22177 у вказані проміжки часу, які встановлено в будинку АДРЕСА_3 , зокрема: час роботи, температуру, тепло Гкал, тиск, помилки.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на те, що вищевказані відомості жодним чином не засвідченні уповноваженими на те особами, вважає такі відомості неналежними та недопустимими доказами, а наявні дописи на відомостях олівцем для збільшення нарахувань, на її думку, підтверджують сумнівність усіх нарахувань та вказують на фальсифікацію та підробку роздруківок.

Однак, відсутності на вищевказаних відомостей підписів уповноваженої особи, не спростовує наявну в них інформація, оскільки така інформація фіксувалася та надавалася позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» не уповноваженою на це особою, а безпосередньо технічними засобами, яким є теплові лічильники, що встановлені в будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходиться квартира АДРЕСА_6 , що належить відповідачу ОСОБА_1 , та по яким позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» теплоносій від котельні №3 подавався до вказаного будинку.

При цьому, сам по собі факт наявність на деяких з вищевказаних відомостей дописів, які за своєю суттю є додатковими розрахунками, з урахуванням наявних помилок у роботі теплових лічильників, жодним чином не свідчить про відсутність підстав здійснення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» таких додаткових розрахунків, їх неправильність чи недостовірність, а відтак і не є підставою вважати, що такі були виконані саме з метою, на яку вказує відповідач ОСОБА_1 , а саме для збільшення нарахувань, є їх фальсифікацією та підробкою.

Суд звертає увагу, що показники, які відображені у вищевказаних відомостях, були отримані позивачем КП «Смілакломунтеплоенерго» з теплових лічильників, які встановлені в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 , співвласником якого є відповідач ОСОБА_1 , оскільки в цьому будинку розташована квартира АДРЕСА_6 , яка належить їй на праві власності, внаслідок чого вона має безперешкодний доступ до цих теплових лічильників, а відтак має можливість самостійно, у разі необхідності, здійснювати фіксацію їх показників.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 не надано показників теплових лічильників, які встановлені в будинку АДРЕСА_3 , за періоди, які зазначені у вищевказаних відомостях, які б різнилися з показниками цих теплових лічильників, що відображені у наданих позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» відомостях.

За вказаних обставин, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенергор» вищевказані відомості з показниками теплових лічильників, які встановлені в будинку АДРЕСА_3 , є неналежними та недопустимими доказами, а наявні в них дописи є вказують на їх фальсифікацію та підробку.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 стверджує та це не заперечує позивач КП «Смілакомунтеплоенерго», що квартира АДРЕСА_2 , відключена від мережі централізованого опалення 26 вересня 2006 року, внаслідок чого вона не могла приєднатися до індивідуального договору КП «Смілакомунтеплоенерго» про надання послуг з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.

На підтвердження факту відключення квартири АДРЕСА_2 , до відзиву додано: витяг з рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 24 червня 2005 рок за №609; акт №368 про відключення квартири (нежитлового приміщенні, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж від 26 вересня 2006 року.

Разом з тим, відповідно до п.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну (передати майно, виконати роботи, надати послуги, оплатити гроші тощо) або утриматися певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.1.ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чині відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами у порядку, визначеному цією статтею та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315.

Відповідно до ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно п.14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року №315.

Відповідно до п.38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно пп.11 п.40 Індивідуального договору, споживач має право відключитись від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 року №169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За вказаних обставин, відключення квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , від системи централізованого опалення, не є доказом, який підтверджує неприєднання відповідача до Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року та не є обставиною, як звільняє останню від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, у зв`язку з чим посилання відповідача ОСОБА_1 на відключення вказаної квартири від системи централізованого опалення не є підставою для відмови у вимозі позивача про стягнення з неї боргу за надання послуги з постачання теплової енергії, а саме на місця загального користування та загальнобудинкові потреби, які також включають у себе обсяг теплової енергії на опалення допоміжних приміщень будинку та обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення, та з абонентського обслуговування.

Крім того, у відзиві на позову заяву відповідач ОСОБА_1 стверджує, що оскільки закони не мають зворотної сили, відповідно не можна застосовувати Індивідуальний договорів, який набув чинності 29 листопада 2021 року до відносин, які припинилися 26 вересня 2006 року.

Однак, суд не погоджується з вищевказаним твердженням відповідача ОСОБА_1 , оскільки внаслідок відключення квартири відповідача від системи централізованого опалення та встановлення у цій квартирі індивідуального опалення правовідносини між нею та постачальником послуги з постачання теплової енергії припинилися виключно в частині отримання відповідачем такої послуги в її квартирі, натомість такі правовідносини між відповідачем та постачальником послуги з теплової енергії в частині опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку не припинилися, оскільки доказів від`єднання багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , в якому знаходиться квартира АДРЕСА_6 , що належить відповідачу, матеріали справи не містять, натомість містять докази постачання такої послуги до вказаного будинку та споживання цієї послуги співвласниками цього багатоквартирного будинку, в тому числі і відповідачем.

Враховуючи положення Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року та приймаючи до уваги, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_3 , не від`єднано від мережі централізованого опалення, внаслідок чого співвласникам цього будинку постачається позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуга з постачання теплової енергії, суд приходить до висновку про отримання відповідачем ОСОБА_1 від позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з теплової енергії в частині постачання такої енергії загальнобудинкові потреби опалення та відповідач ОСОБА_1 є такою, що приєдналася до умов Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, внаслідок чого посилання відповідача на не приєднання до умов вказаного договору судом не приймають до уваги.

При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 , як на підставу для відмови у задоволенні позову, що викладені у відзиві на позовну заяву, про те, що рішенням ХІV сесії Смілянської міської ради Черкаської області від 10 березня 2016 року за №14-49/VІІ виконавча влада не затвердила методику та прийняла рішення про припинення нарахування плати за опалення місць загального користування, суд не приймає до уваги, оскільки зазначене рішення не стосується позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» та цим рішенням було рекомендовано ТОВ «Сміла Енергоінвест» припинити нарахування плати за централізоване опалення місць загального користування на території міста Сміла з 10 березня 2016 року, натомість не було припинено вказаних нарахувань, а також у цьому рішення відсутні відомості про не затвердження методики, як на цьому наполягає відповідача.

Крім того, у своїх письмових поясненнях відповідач ОСОБА_1 стверджує про нікчемність Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, внаслідок порушення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» положень абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абз.2 п.5 розділу «Порядок надання послуги» Постанови №830, оскільки приховує всю необхідну інформацію від споживачів, що призвело до порушення її прав, як споживача, та і всіх інших мешканців, тому що ні на веб-сайті органу місцевого самоврядування, ні на власному веб-сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» не розміщено передбаченої вказаними положеннями інформації.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч.2 ст.633 ЦК України, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.5 та ч.6 ст.633 ЦК України, актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Згідно абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальній послуги», у разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі укладення публічних договорів приєднання детальні вимоги до якості послуги та іншу необхідну інформацію (адреса, опалювана площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо виконавець розміщує на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 стверджуючи про нікчемність Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, внаслідок порушення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» положень абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абз.2 п.5 розділу «Порядок надання послуги» Постанови №830, не надала суду доказів, які підтверджували не виконання КП «Смілакомунтеплоенерго» вищевказаних норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 і не опублікування КП «Смілакомунтеплоенерго» на сайті органу місцевого самоврядування чи на власному сайті інформацію, передбачену вищевказаним положеннями, не вказує, які нею були вчинені дії, для встановлення факту наявності або відсутності на зазначених сайтах такої інформацію, та не зверталася до суду з клопотання про огляду цих сайті, з метою підтвердження її тверджень.

Натомість, у письмових поясненнях позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» зазначено, що обов`язкову інформацію, передбачену індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року позивач опубліковує на своєму сайті, а саме: інформації відносно вимог до якості послуги (температурний графік теплової мережі та гідравлічний режим теплової мережі) розміщено на сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» за посиланням http://skte.com.ua/temperaturnj-grafik/ на сайті Смілянської міської ради http://smila-rada.qov.ua/content/grafik-qidravlichnogo-vyprobuvannya-maqistralnyh-ta-rozpodilchyh-teplomerezh-pered-pochatcom та http://smila-rada.gov.ua/content/grafik-gidravlichnogo-vyprobuvannya-magistralnyh-ta-rozpodilchyh-teplomerezh-pered-pochatcom; інформацію (адреса, опалювальна площа (об`єм) будинку, максимальне теплове навантаження будинку, наявність чи відсутність індивідуального теплового пункту, наявність чи відсутність вузла (вузлів) комерційного обліку тощо) для кожного багатоквартирного будинку окремо розміщено на сайті КП «Смілакомунтеплоенерго» за посланням http://skte.com.ua/informacziya-po-budinkah.

При цьому, позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» до матеріалів справи додано скрін-шот з сайту КП «Смілакомунтеплоенерго» з відображеннями інформації для споживачів, на яку позивач вказує як на інформацію, передбачену абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830.

Одночасно, суд звертає увагу на відсутність доказів звернення відповідача ОСОБА_1 до позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» з будь-якими претензіями, у період дії Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року, щодо невиконання останнім абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та абз.2 п.5 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830.

З врахуванням викладеного, суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 про нікчемність Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 25 жовтня 2021 року.

У розділі II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 зазначено, що розподіл теплової енергії у будинку здійснюється між усіма споживачами.

Згідно п.2 розділу III Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20 %; двоповерхова -18 %; триповерхова - 16 %; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12 %; шестиповерхова та вище - 10 %.

За рішенням співвласників будівлі зазначені частки споживання теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, можуть визначатися із застосуванням понижувального коефіцієнта від 0,2 до 0,9 залежно від теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій, зокрема характеристик заповнення дверних віконних, балконних та дверних блоків, наявності тамбурів, якості теплоізоляції інженерних систем тощо, або за рішенням співвласників для визначення частки може застосовуватися підвищувальний коефіцієнт від 1,1 до 2 залежно від наявності та технічного стану опалювальних приладів в МЗК та допоміжних приміщеннях, стану теплотехнічних характеристик огороджувальних конструкцій. Рішення про їх застосування або зміну приймається в міжопалювальний період, про що співвласники будівлі письмово повідомляють виконавця комунальної послуги або виконавця розподілу.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358, Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, викладено в новій редакції, яка набрала чинності 28 січня 2022 року.

Відповідно до п.1 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд) визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Згідно п.2 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (?i Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, у відповідності формули.

Відповідно до п.5 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), у разі відсутності встановлених вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії у МЗК та допоміжних приміщеннях обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається відповідно до проекту будівлі/будинку або за результатом енергоаудиту. Рішення про застосування (не застосування) результатів енергетичного аудиту приймається співвласниками будівлі/будинку в міжопалювальний період, про що письмово повідомляється виконавець розподілу комунальної послуги.

Згідно п.8 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Відповідно до п.9 розділу ІV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Як вбачається з виписки по рахунку за постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за яким споживачем є відповідач ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , останній, за надані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» послуги з постачання теплової енергії, а саме за місця загального користування нараховано за періоди з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, з листопада 2022 року по березень 2023 року, з листопада 2023 року по березень 2024 року та з листопада 2024 року по березень 2025 року до сплати у загальній сумі 5952 гривні 93 копійки, а також за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року нараховано абонплати у загальній сумі 1095 гривень 48 копійок. При цьому, відповідач ОСОБА_1 жодного платежу не здійснила.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідачем ОСОБА_1 не заперечує факт несплати вищевказаних нарахувань.

До відповіді на відзив позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» додано приклади розрахунків у листопаді 2021, 2022, 2023, 2024 років сум нарахувань на загальнобудинкові потреби опалення по квартирі АДРЕСА_2 , які здійснені на підставі положень Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358).

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_1 зазначила, що аналізуючи приклади розрахунків за листопад 2021, 2022, 2023, 2024 років позивач у формули підставляє різні цифри, які називає площею будинку, яка щороку змінюється, використовує вихідні дані лічильників, які відрізняються навіть від його ж роздруківок з показниками лічильників, і повністю ігнорує помилки в роботі лічильника, які зафіксовані в його ж роздруківках, тому не можуть бути взяті судом до уваги.

Згідно пояснень КП «Смілакомунтеплоенерго» від 12 червня 2025 року встановлено, що в розрахунку для визначення розміру суми з опалення місць загального користування застосовуються дані площ з індивідуальним опаленням та загальна опалювальна площа, при цьому такі площі отримані з даних абонентської бази, що отримана від попереднього постачальника теплової енергії та від уповноважених осіб співвласників багатоквартирного будинку площі, при цьому площі, які застосовувалися при здійсненні нарахувань відповідачу за послугу з надання теплової енергії, змінювалися внаслідок отриманої від споживачів інформації щодо площ їх квартир та внаслідок виявлення квартири згідно інвентаризації здійсненої підприємством. Донарахування кількості спожитої теплової енергії споживача здійснювалося за умови відсутності електроенергії в багатоквартирному будинку (внаслідок чого не працював лічильник) шляхом визначення середнього споживання теплової енергії за 1 годину відповідно до кількості годин відсутності електроенергії та місячного споживання згідно зведеної відомості обліку ТЕ лічильника. Також, відображено помилки теплових лічильників та відображено, що помилка «Е» не впливає на виміри теплового лічильника, а внаслідок помилок «В, С» - теплова енергія не рахується, внаслідок чого здійснювалося донарахування. Щодо визначення фактичної кількості годин надання послуги постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, що застосовується у формулі 3, для визначення обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, то така кількість годин щомісячно визначається згідно: годин у місяці за мінусом зупинок котелень згідно актів, приклади яких додано до пояснень.

Викладена у вищевказаному поясненні КП «Смілакомунтеплоенерго» інформація: щодо підстав зміни площ, які використовувалися при здійсненні розрахунків, що є додатком до відповіді на відзив на позовну заяву; врахування або неврахування помилок у роботі теплових лічильників та їх вплив на вихідні дані для розрахунку; про здійснені донарахування кількості спожитої теплової енергії споживача здійснювалося за умови відсутності електроенергії в багатоквартирному будинку; про кількість годин надання послуги постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, що застосовується у формулі 3, надають суду підстави для висновку, що розрахунки за листопад 2021, 2022, 2023, 2024 років, які виконані позивачем КП «Смілакомунтелоенерго» та є додатком до відповіді на відзив, є арифметично вірними, а викладені у формулах, на яких ґрунтуються такі розрахунки, дані, відображені на підставі наявної у позивача інформації щодо площ будинку АДРЕСА_3 , роботи котельні, з якого теплоносій подається до вказаного будинку, та отриманої з теплових лічильників, які встановлені в будинку АДРЕСА_3 , є достовірними.

За вказаних обставин, суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_1 , як на підставу відсутності у суду підстав для взяття до уваги, на те, що у прикладах розрахунків за листопад 2021, 2022, 2023, 2024 років позивач у формули підставляє різні цифри, які називає площею будинку, яка щороку змінюється, використовує вихідні дані лічильників, які відрізняються навіть від його ж роздруківок з показниками лічильників, і повністю ігнорує помилки в роботі лічильника, які зафіксовані в його ж роздруківках.

Доказів надання співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго» площ вказаного будинку, які необхідні для проведення розрахунків відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), матеріали справи не містять та відповідачем ОСОБА_1 не надано, внаслідок чого суд не приймає до уваги посилання на площу зазначеного будинку, яка відображена у довідці №3/01-01 від 15 квітня 2025 року ОСББ «Тясмин», як підставу для визнання вищевказаних розрахунків невірними.

При цьому, положеннями Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022) на позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» не покладено обов`язку отримання даних щодо МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах.

Також, відповідач ОСОБА_1 вказуючи про те, що позивач ототожнює трубопроводи в підвалах з їхньою площею, не наводить жодного доказу та твердження позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» на підставі якого вона дійшла до такого висновку, тобто такі доводи відповідача ґрунтуються виключно на її припущенні, на якому не може ґрунтуватися рішення суду.

Доказів, які б свідчили про визнання позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» відсутності в будинку АДРЕСА_3 , місць загального користування, матеріали справи не містять, натомість опалювальну площу розраховує з загальної площі будинку від якої віднімає площу квартир з індивідуальним опаленням, натомість опалювальну площу не розраховує з загальної площі квартир в будинку від якої віднімає площу квартир з індивідуальним опалення, внаслідок чого твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що у прикладі свого розрахунку за листопад 2021 року позивач керується виключно опалювальною площею житлових квартир у частині будинку по АДРЕСА_3 , чим визнає, що жодних місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, які б опалювалися не існує, тобто з неї позивач намагається стягнути оплату за опалення квартири з централізованим опаленням або спеціально занижує площу будинку для збільшення суми нарахувань, суперечить матеріалам справи та поданим позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» розрахункам.

Крім того, суд критично оцінює посилання відповідач ОСОБА_1 на те, що розрахунок сформований начальником абонентського відділу позивача, яка є найманим працівником позивача, зацікавленою особою, тому такі розрахунки не можуть бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки, як встановлено судом, подані позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» розрахунку є арифметично вірними, виконані уповноваженою на це особою та не спростовані відповідачем.

Відповідно до п.2 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення (Qопбуд) у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qопз.п.б) будівлі/будинку та сумарного обсягу теплової енергії (?i Qвідкл.і), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення (формула 1).

Qпр - обсяг спожитої теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у будівлі/будинку, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, або власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано, Гкал.

Відповідач ОСОБА_1 вказуючи на те, що позивач застосував формули (26), (25) та (3) Методики, але для того, щоб перевірити правильність нарахування їй плати за опалення, необхідно тоді врахувати і формулу (1) Методики, щоб сума Гкал по всім квартирам та комерційним приміщенням, розміщеними на 1-му поверсі, дорівнювала спожитим Гкал по всьому будинку, не надає доказів наявності в будинку АДРЕСА_3 , нежитлових (комерційних) приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна та в яких встановлені теплові лічильники.

За вказаних обставин, підстав для здійснення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» розрахунків загального обсягу спожитої теплової енергії на опалення у будинку АДРЕСА_3 відповідно до формули 1, яка відображена у п.2 розділу ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358), суд не вбачає.

Згідно п.37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, набрання чинності Індивідуальним договору про надання послуг з постачання теплової енергії 28 листопада 2021 року, до якого приєдналася відповідач ОСОБА_1 , з урахуванням вищевказаних положень Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), не звільняє відповідача ОСОБА_1 від оплати послуги, отриманої нею до укладення вказаного договору, внаслідок чого суд не приймає до уваги доводи відповідача ОСОБА_1 , як на підставу для задоволення позовних вимог, на неправомірність здійснення позивачем КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувань за жовтень та листопад 2021 року.

З урахуванням вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем ОСОБА_1 , яка хоча і заперечує достовірність здійснених позивачем розрахунків, однак своїх контррозрахунків не здійснила та до матеріалів справи не приєднала, хоча з часу відкриття провадження у даній справі до часу розгляду справи по суті в неї було достатньо часу як для отримання всіх необхідних даних для їх складання, так і для самого їх складання, суд приходить до висновку, що розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_1 за послугу з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування з жовтня 2021 року по березень 2025 року здійснені КП «Смілакомунтеплоенерго» з дотриманням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, внаслідок чого є належним та допустимим доказом у даній справі.

Додана відповідачем ОСОБА_1 до заперечень на відповідь на відзив копія рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії за вересень 2024 року по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_7 , не є доказом відсутності нарахувань позивачем за послугу з постачання теплової енергії, яка надається споживачу за вказаною адресою , оскільки як вбачається з матеріалів справи у вересні 2024 року така послуга споживачам будинку АДРЕСА_3 , у тому числі і відповідачу ОСОБА_1 не надавалася та нарахування заборгованості останній за таку послугу за вересень 2024 року позивачем не здійснювалося.

Доказів повного або часткового погашення відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного боргу позивачу КП «Смілакомунтеплоенерго», матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

Крім того, за змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч.1 ст.509 ЦК України, вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання ним грошового зобов`язання за кожен день простроченого виконання.

Відповідно до п.45 Індивідуального договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Як вбачається з розрахунків інфляційних втрат від несплати коштів, 3% річних за користування коштами та пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, КП «Смілакомунтеплоенерго» нарахувало відповідачу ОСОБА_1 пеню у сумі 223 гривні 83 копійки, втрати від інфляційні у сумі 723 гривні 47 копійок та 3% річних у сумі 184 гривні 94 копійки.

Оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі були проведені із застосуванням відповідних розрахунків, належним чином обґрунтовані та мотивовані.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ч.1 та ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з цим, відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року.

Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності звернення позивача КП «Смілакомунтеплоенерго» до суду з вимогою про стягнення пені, яка розрахована за період з 31 грудня 2023 року по 11 квітня 2025 року, за невиконання відповідачем ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії, не був пропущений, внаслідок чого суд не приймає до уваги твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що нарахування позивачем пені більше ніж за 1 рік суперечить вимогам ЦК України.

Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Смілакомунтеплоенерго» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви КП «Смілакомунтеплоенерго» судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Смілакомунтеплоенерго» боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, який, за заявою ОСОБА_1 , було скасовано ухвалою суду.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 гривні 40 копійок судового збору.

Керуючись ст.4, 9, 7, 12, 13, 76-78, 141, 164, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 282, 284, 288-289, 354 ЦПК України,

вирішив:

Позов Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20701, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, , борг за надання послуг з постачання теплової енергії за період з жовтня 2021 року по березень 2025 року включно у сумі 7048 (сім тисяч сорок вісім) гривень 41 (сорок одна) копійка, інфляційні втрати у сумі 723 (сімсот двадцять три) гривні 47 (сорок сім) копійок, 3% річних у сумі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки, пеню у сумі 223 (двісті двадцять три) гривні 83 (вісімдесят три) копійки та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок, а всього 10 603 (десять тисяч шістсот три) гривні 05 (п`ять) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач - Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго», адреса: 20701, Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 72-а, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий Т.В. Ігнатенко