Справа № 487/609/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2025 одільський районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді - Волоткевича А.В.,

секретар судового засідання - Чала В.Є.,

розглянувши в м. Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № L6914707 від 22.03.2019 у розмірі 38 019,34 грн, з яких: 24 678,97 грн заборгованість, 2 223,32 грн 3 % річних, 11 117,05 грн інфляційних збитків з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позову зазначив, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору в частині повернення кредитних коштів з відповідача підлягає стягненню відповідна заборгованість.

Ухвалою судді від 11.03.2025 Заводського районного суду м. Миколаєва справу передано для розгляду до Ленінського районного суду м. Кіровограда за підсудністю.

Ухвалою судді від 09.04.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.04.2025 від відповідача до суду надійшов відзив у якому заперечив позовні вимоги. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачем не надано доказів перерахування відповідачу суми кредиту. Крім того, зазначив, що відступлення права вимоги до відповідача, яка є предметом спору у даній справі, відбулося після закінчення строку дії договору факторингу. В матеріалах справи відсутні докази про те, що фактори у даних правовідносинах мають право здійснювати діяльність у сфері фінансових послуг, в тому числі факторингу. Також, вказує, що відсотки за користування кредитом нараховані поза межами дії Договору кредиту. Крім того, вкзаує, що 3 % річних та інфляційні збитки нараховані без врахування п. 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Враховуючи зазначене, відповідач визнає заборгованість в сумі 20 227,31 грн, з яких: 11 100,00 грн основного боргу, 8 658,00 грн сума боргу за процентами, 76,59 грн 3 % річних та 392,72 грн інфляційних втрат.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до умов договору кредитної лінії № L6914707 від 22.03.2019 (далі - Договір) ТОВ «ФК «Дінеро»надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 11 100,00 грн на умовах, визначених в Договорі з Додатковою угодою (а.с. 28, 28 зворот).

Використання кредитних коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку (а.с. 12-14).

Відповідач не виконав свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в нього виникла заборгованість за Договором в сумі 38 019,34 грн, з яких: 11 100,00 грн боргу за тілом кредиту, 4 329,00 грн боргу за відсотками, 13 578,97 грн іншими заборгованостями (в тому числі комісією та пенями), 2 223,32 грн 3 % річних, 11 117,05 грн інфляційних збитків, що підтверджується розрахунками заборгованості та випискою з особового рахунку (а.с. 12-14, 15 зворот, 33).

ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_3 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 77).

01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено договір відступлення прав вимоги № 01072019, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Дінеро» передає ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» приймає належні ТОВ «ФК «Дінеро» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги від 01.07.2019 № 01072019 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» отримало від ТОВ «ФК «Дінеро» право вимоги до відповідача (а.с. 7).

25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс». Що підтверджується протоколом загальних зборів учасників (а.с.30).

Розглядаючи спір по суті, суд враховує таке.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №L6914707 від 22.03.2019 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги ЗУ "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електронну комерцію", електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч. ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Так, судом встановлено, що 22.03.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем укладено Договір, який було підписано електронним підписом відповідача, на умовах визначених у вказаному договорі відповідачу надано кредит, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, та зі встановленими строками їх повернення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Останні встановлені ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, відповідно до яких істотними умовами кредитного договору, щодо яких сторони повинні дійти згоди в належній формі виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариство виконало зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти.

У відповідності до положень ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі N 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитних заборгованостей по Договору.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Оскільки ТОВ «Він Фінанс» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ФК «Дінеро», та враховуючи, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та відсотки за користування не сплатив в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, враховуючи визнання вимог відповідачем в цій частині, тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованість по тілу кредиту в сумі 11 100,00 грн за Договором.

Щодо стягнення 4 329,00 грн боргу за відсотками, суд дійшов висновку про стягнення вказаної суми відсотків за кредитом, враховуючи розрахунок позивача, викладений у виписці по рахунку (а.с. 12-13). Крім того, суд зауважує, що відповідач визнає суму заборгованості за відсотками в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Стосовно вимог про стягнення інших заборгованостей в сумі 13 578,97 грн (в тому числі комісією та пенями) (а.с. 1 зворот) суд зазначає, що відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Дінеро» передало ТОВ «Він Фінанс» право вимоги до відповідача, зокрема, 13 578,97 грн заборгованість по штрафам комісіями. В той же час позивач заявляє до стягнення не штраф, а пені. Крім того, суд не має змоги встановити розмір комісій, які заявляються до стягнення, оскільки позивачем не надано детального розрахунку ТОВ «ФК «Дінеро»всіх комісій, які були передані відповідно до реєстру боржників ТОВ «Він Фінанс» (а.с. 13 зворот).

Враховуючи вищезазначене, вимоги щодо стягнення з відповідача інших заборгованостей в сумі 13 578,97 грн (в тому числі за комісією та пенями) задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення 2 223,32 грн 3 % річних та 11 117,05 грн інфляційних збитків за період з 28.11.2021 до 28.11.2024, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати мають нараховуватися в період з 28.11.2021 до 23.02.2022 на суму заборгованості 11 100,00 грн. Перевіривши розрахунок відповідача, суд встановив його правильність, а тому задоволенню підлягають вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 76,59 грн 3 % річних та 392,72 грн інфляційних збитків.

Суд критично оцінює наступні доводи відповідача враховуючи таке.

Щодо відсутності у справі доказів перерахування відповідачу суми кредиту, суд зазначає, що представником відповідача у поданому відзиві підтверджено отримання відповідачем суми кредиту та видача кредиту підтверджується випискою по рахунку.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Щодо розподілу понесених сторонами судових витрат на правничу допомогу суд зазначає, що позов поданий позивачем до суду внаслідок невиконання зобов`язання за Договором відповідачем, в той же час частину позовних вимог, заявлено позивачем безпідставно, а тому суд дійшов висновку про залишення витрат на правову допомогу сторін по фактично понесеним.

Керуючись статтями 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором № L6914707 від 22.03.2019 у розмірі 11 100,00 грн боргу за тілом кредиту, 4 329,00 грн боргу за відсотками, 76,59 грн 3 % річних, 392,72 грн інфляційних збитків та 1 013,05 грн судового збору.

Витрати на правову допомогу сторін залишити по фактично понесеним сторонами.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, б. 8, м. Київ, 04112, ІКЮО 38750239;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Подільського районного

суду міста Кропивницького А. В. Волоткевич