Справа № 206/8650/13-ц
Провадження № 2-п/206/12/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 суддя Самарського районного суду міста Дніпра Поштаренко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 206/8650/13-ц та про поновлення строку на подання заяви перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду міста Дніпра із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просить скасувати заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 206/8650/13-ц у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що про існування заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року дізналася лише з додатку «ДІЯ» 28.05.2024 у зв`язку з тим, що були арештовані карткові рахунки. З огляду на те, що вона не була належним чином повідомлена про судове засідання, не мала змоги вчасно звернутися до суду із заявою про перегляд заочного рішення, заявник просить поновити пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Вивчивши підстави порушеного клопотання про поновлення процесуального строку суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 10.01.2014, позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, рах. № НОМЕР_1 , МФО № 305299) заборгованість у розмірі 21 405 грн. 91 коп. (двадцять одна тисяча чотириста п`ять гривень дев`яносто одна копійка) за кредитним договором № б/н від 12.11.2007 року та судові витрати у розмірі 229, 40 грн.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Як зазначалося вище, заочне рішення ухвалене Самарським районним судом м. Дніпропетровська 30 грудня 2013 року.

Заявник ОСОБА_1 , дізналася про існування вказаного рішення лише 28.05.2024 року з додатку «ДІЯ» у зв`язку з тим, що були арештовані карткові рахунки, про що сама зазначила у заяві, разом з тим з заявою про перегляд заочного рішення звернулася лише 10.06.2025, тобто зі значним пропуском процесуального строку, встановленого ст. 284 ЦПК України.

При цьому причину подання заяви про перегляд заочного рішення суду поза межами строку заявник обґрунтовує тим, що вона не була належним чином повідомлена про судове засідання, була позбавлена можливості подати докази на спростування заявлених позовних вимог.

Разом з тим, вказані обставини, у разі їх встановлення судом у сукупності, відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, є підставою для скасування заочного рішення після розгляду по суті заяви про його перегляд.

Натомість жодного обґрунтування поважності причин пропуску встановленого ст. 284 ЦПК України процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, починаючи з 28.05.2024, тобто наявності об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, клопотання не містить.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до Акту № 113 Архіву Самарського районного суду м. Дніпропетровська про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду на підставі Наказу Державної судової Адміністрації України від 07 грудня 2017 року № 1087 «Про затвердження Переліку судових справ і документів, що утворюється в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання» цивільні справи позовного провадження розглянуті у 2013 році відібрані для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення, знищено цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа №206/8650/13-ц, пр. 2/206/1876/13), строк зберігання якої 5 років.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2024 (справа № 756/11081/20) виснувала, що «… правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Велика Палата Верховного Суду констатує, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення, подана з пропуском установленого законом строку, за відсутності підстав для його поновлення, підлягає залишенню без розгляду.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду формулює висновок про те, що оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення.

З урахуванням мотивів, викладених у цій постанові, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), наводить такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.»

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність поважних обставин, що об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутися до суду з заявою про перегляд заочного рішення у визначений процесуальним законом строк, а тому її клопотання про поновлення цього процесуального строку задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 126, 127, 253, 260, 261, 284, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 206/8650/13-ц - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 206/8650/13-ц - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Поштаренко