Номер провадження: 22-ц/813/1911/25
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Комлевої О.С.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника апелянта Сільницького І.В., представника позивача ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Одеська міська рада (- далі ОМР) звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_4 їй на праві власності належало 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , загальною площею 61,7 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 03 червня 2014 року скасовано заочне рішення суду першої інстанції від 25 лютого 2011 року, яким було визнано за ОСОБА_3 право власності на 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 та постановлено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .. Під час чинності скасованого рішення, право власності на спірне домоволодіння було зареєстровано за позивачкою ОСОБА_3 .. Таким чином, як стверджує позивач, наразі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2011 року, яким було встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнано право власності в порядку спадкування за ОСОБА_3 14/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_3 скасовано. Інших спадкоємців за заповітом та за законом відсутні. Тому, позивач вважає, що оскільки спадкоємців у ОСОБА_4 немає, а територіальна громада м. Одеси є універсальним правонаступником майна, що відкрилось після смерті спадкодавця, відповідно до положень ЦК України, ОМР має право на захист свого права власності на вищезазначене майно шляхом його витребування.

Тому, позивач просить суд визнати спадщину після смерті ОСОБА_4 , що складається з 14/25 частин будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 61,7 кв.м., у тому числі житловою -34,2 кв.м., відумерлою та витребувати її у власність територіальної громади м. Одеси в особі ОМР.

28 жовтня 2015 року заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позовну заяву Одеської міської ради до ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Визнано 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м, у тому числі житловою 48,5 кв.м відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувано у ОСОБА_3 14/25 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 62,4 кв.м, у тому числі житловою 48,5 кв.м. у власність територіальної громади м. Одеси в особі ОМР.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою в якій просить суд скасувати заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У частині 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №521/12093/19 (провадження №61-20975св19) дійшов наступного правового висновку: «відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., апеляційний суд не врахував, що він звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених вище норм процесуального права свідчить про

те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість дійти висновку щодо вирішення, чи невирішення судом першої інстанції питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі,

не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

За таких правових підстав ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року поновлений ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року.

До Одеського апеляційного суду від ОМР надійшло клопотання про закриття провадження в якому позивач просить суд закрити апеляційне провадження оскільки заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року не було порушено права ОСОБА_2 ..

В судове засідання, призначене на 29 травня 2025 року об 14 год 00 хв з`явились представник апелянта Сільницький І.В., представник позивача ОСОБА_1 інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 139).

Відповідачці ОСОБА_3 судові повістки направлялись на єдину відому адресу проживання проте поштові повідомлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки судові повістки направлялась на всі відомі суду адреси місця проживання та реєстрації відповідача та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що спадщина після смерті ОСОБА_4 у вигляді 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , переходить у власність її правонаступника - територіальної громади м. Одеси, вона в особі ОМР має право на витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а саме від ОСОБА_3 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 повідомила, що оскаржуваним заочним рішенням було порушено її майнові права адже 09 вересня 2015 року було укладено договір купівлі-продажу 14/25 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до якого право власності зареєстровано за ОСОБА_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на момент укладання договору перебували у шлюбі. Апелянт наголошує, що на момент ухвалення заочного рішення спірне майно не перебувало у власності ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги було завлено до неналежного відповідача, що на її думку є самостійною підставою для скасування заочного рішення.

Апеляційний суд, дослідивши подану апеляційну скаргу та матеріали справи, вважає висновки суду першої інстанції помилковими, а вимоги апеляційної скарги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належало 14/25 частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння від 01.11.1963., виданим на підставі рішення виконкому Іллічівської Ради депутатів трудящихся від 17.10.1963.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, видане Березанською сільською радою Біляївського району Одеської області серії НОМЕР_1 від 29.09.2003 (а.с.16).

Як вбачається з відповіді П`ятої одеської державної нотаріальної контори №1928/01-14 від 12.08.2010 спадкова справа до майна ОСОБА_4 не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Зазначене підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №39538128 від 04.02.2015 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) про відсутність інформації за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2011, яким позов ОСОБА_3 до ОМР ради, Малиновської районної адміністрації ОМР про встановлення факту проживання однією сім`єю, спадкування за законом, визнання права власності - задоволено в повному обсязі, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , що складається із житлового будинку «Б», площею 29,8 кв.м, літньої кухні «Д» площею 27,1 кв.м, розташованих на земельній ділянці загальною площею 553 кв.м, встановлено порядок виконання рішення, згідно з яким це рішення у разі набрання ним законної сили є підставою для реєстрації за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 03.06.2014 та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ..

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №39391049 від 19.06.2015, на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.02.2011, яке в установленому порядку не набрало законної сили, право власності на спірну частку будинку було зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 52).

Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Отже, у зв`язку з відсутністю спадкоємців ОСОБА_4 за заповітом і за законом, суд має визнати спадщину відумерлою за заявою ОМР - органу місцевого самоврядування за заявою про визнання спадщини відумерлою за місцем відкриття спадщини, з якою цей орган звернувся до суду після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 у вигляді 14/25 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 5 та ст. 140 Конституції України передбачено, що народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В свою чергу, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 09 вересня 2015 року право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу.

До апеляційної скарги додано копію договору купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 згідно якого сторони домовились про продаж 14/25 домоволодіння АДРЕСА_2 .

Також надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності згідно якого за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 14/25 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_7 23 жовтня 2005 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, спірне домоволодіння, придбане ОСОБА_5 під час шлюбу з ОСОБА_2 , є спільним майном подружжя.

Так як на момент розгляду справи в суді першої інстанції, до ухвалення оскаржуваного заочного рішення, спірне домоволодіння вибуло з власності ОСОБА_3 то належним відповідачем у цій справі є новий власник майна.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Згідно пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) дійшла висновку про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

З огляду на неналежний суб`єктний склад, що унеможливлює розгляд справи по суті, а також те, що суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного перегляду позбавлений процесуальної можливості залучати до справи належного відповідача, враховуючи при цьому, що заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення прийнято із порушенням норм процесуального права, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, задовольняючи частково апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання спадщини відумерлою, апеляційний суд зазначає наступне.

У частині 1 статті 352 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті та правового висновку Верховного Суду України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі №6-885цс15, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Отже, первинним для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_9 , особи, яка не брала участі у цій справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи вирішив суд оскаржуваним рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки вказаної особи.

Встановлено, що до апеляційної скарги не додано будь-яких безспірних доказів про те, що при вирішення спору про визнання спадщини відумерлою порушені права та обов`язки ОСОБА_2 адже вона не є правонаступником померлої ОСОБА_4 та не зазначала про будь-які права на спадкове майно в рамках спадкування.

За таких обставин, ухвалене судове рішення в частині визнання спадщини відумерлою не завдає ОСОБА_2 шкоди, що виражається у несприятливих для неї наслідках, не залучення ї до участі у справі в цій частині не порушує її право на доступ до суду, тому суд першої інстанції не вирішував питання про права та обов`язки вказаної особи та у неї відсутнє право на апеляційне оскарження судового рішення в цій частині й перегляд остаточного рішення судом першої інстанції за вказаною апеляційною скаргою було би грубим втручанням у принцип res judicata.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

За таких підстав, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку провадження за вказаною апеляційною скаргою підлягає закриттю в частині оскарження судового рішення щодо визнання спадщини відумерлою.

Керуючись ст. ст. 352, 362, 367, 368, 382-384ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2015 року в частині витребування майна з чужого незаконного володіння скасувати, ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційне провадження в частині визнання спадщини відумерлою закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 16 червня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

О.С. Комлева