ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4932/24 Номер провадження 22-ц/814/884/25Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" на рішення Київського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року до суду першої інстанції звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» із вказаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №772970900 від 03.03.2023 у розмірі 58725,00 грн, яка складається з: 12500,00 грн - заборгованість по кредиту; 46225,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

В обгрунтування позову зазначено, що 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 772970900 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV5Y79D. Зокрема, 03.03.2023 о 13:24:53 год. відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відразу після вчинених дій відповідача, 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12500,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. При цьому відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року.

В подальшому до даного договору неодноразово вносились зміни, відповідно до яких право вимоги за кредитним № 772970900 від 03.03.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс».

30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 58725,00 грн.

05.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 05/07/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за договором кредитної лінії № 772970900 від 03.03.2023 у розмірі 14397,50 грн, на відшкодування понесених судових витрат - 2105,60 грн, а всього стягнуто 16503,10 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених судових витрат - 4875,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Юніт Капітал», посилаючись на те, що воно ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просило рішення у частині нарахування відсотків за кредитним договором скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що відповідно до умов кредитного договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування ним.

Також зазначено, що сторони погодили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії договору.

Зазначено, що у розрахунку від 24.10.2023 відображене балансове списання, тобто списання суми заборгованості відповідача з балансу ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" на рахунок наступного кредитора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що жодним чином не пов`язане з поверненням боржником коштів.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Калініна С.К. надійшов відзив, у якому просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування відзиву вказував, що станом на 28.11.2018 у ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 03.03.2023, тобто через 4 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Вважає, що позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 772970900 від 03.03.2023 від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», та відповідно від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», та від останнього до позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом та відсотками в межах строку кредитування.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 772970900. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV5Y79D.

Згідно п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12500 грн 00 коп. (дванадцять тисяч п`ятсот грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога».

Згідно пункту 2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12500 грн 00 коп. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 25.03.2023 р.

Згідно пункту 8.3.1. за період від дати видачі кредиту до 25.03.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 251,85 (двісті п`ятдесят одна цілих вісімдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення договору становить 0,69 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка).

Відповідно до пункту 5.1. договору за вибором позичальника, переказ коштів може бути здійснено шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 5168-75XX-XXXX-6865, що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.

Факт перерахування коштів відповідачу ОСОБА_1 підтверджується платіжним дорученням № d85f2164-760f-4a9c-8b82-c2a45a79052f від 03.03.2023 року.

Згідно з довідкою, виданою КБ «ПриватБанк», на підставі договору з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» банком 03.03.3023 року успішно перераховано 12500 грн на картку № НОМЕР_2 .

28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого встановлено до 28 листопада 2019 року.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01.

Пунктом 2.1 вказаної редакції договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно пункту 4.1. вказаної нової редакції договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором.

Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року.

31.12.2022 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (т. 2 а.с. 13).

Таким чином договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року продовжив свою дію і у 2023 році.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 255 від 24 жовтня 2023 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахуванням додаткової угоди до нього) визначено, що під правом вимоги розуміється всі права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахуванням додаткової угоди до нього) встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Таким чином судом правильно встановлено факт укладення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 договору кредитної лінії та одержання відповідачем за цим договором кредиту в розмірі 12500 грн.

Умовами договору кредитної лінії № 772970900 від 03.03.2023 року передбачено, що кредит надано на 22 дні, а розмір відсотків за користування кредитом становить 1897,50 грн.

Всього за даним договором відповідач зобов`язалась повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у загальному розмірі 14397, 50 грн. (тіло кредиту у розмірі 12500,00 грн. + заборгованість за відсотками 1897,50 грн).

При цьому договором не передбачено нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що строк дії договору закінчився і нарахування процентів товариством після спливу строку дії договору є необґрунтованим.

Таким чином доводи апеляційної скарги щодо нарахування процентів за користування кредитом є необгрунтованими.

При цьому колегія суддів не може погодитись із висновком суду, що ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17 відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №772970900 був укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 03.03.2023, натомість договір факторингу №28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28 листопада 2018 року, тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28 листопада 2018 року.

За таких обставин ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу 30.10.2023 року ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс»,так само як і позивачу, а саме ТОВ «ЮнітКапітал» на підставі договору факторингу 05.07.2024 року. Тобто у позивача не виникло право вимоги до ОСОБА_1 .

Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28.11.2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору.

За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що права кредитора за договором №772970900 від 03.03.2023 перейшли до позивача, внаслідок чого позивач набув прав кредитора по відношенню до позичальника ОСОБА_1 , так як на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 28.11.2018 року боргові зобов`язання за кредитним договором від 03.03.2023 ще не існували, тому не могли бути передані новому кредитору ТОВ«Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення права вимоги від 28.11.2018 року, а відтак ТОВ «Таліон Плюс» не набувши прав вимоги до боржника ОСОБА_1 не міг їх передати ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» в свою чергу не могло передати право вимоги до ОСОБА_1 , тому підстав для задоволення позовних вимог не було.

Але, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи те, що рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог відповідачем не оскаржується, підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 16 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 червня 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль