Провадження № 2/463/747/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

за участю секретаря Заверухи О.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд звільнити ОСОБА_2 від заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_1 (попереднє прізвище - ОСОБА_3 ) на утримання їх спільних неповнолітніх доньки та сина, призначених рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2019 р. по справі №195/1455/19-за період з 01 вересня 2023 року до 01 вересня 2024 року в загальній сумі 53366,15 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26.11.2019 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області по справі №195/1455/19 ухвалене рішення про стягнення з позивача на користь громадянки ОСОБА_1 , аліментів на утримання їх спільних двох неповнолітніх дітей - доньки та сина в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 10.09.2019 року. На виконання цього рішення Томаківським районним судом Дніпропетровської області Відповідачу 14.02.2020 року був виданий виконавчий лист по справі №195/1455/19, який наразі знаходиться на виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 року по справі №195/1456/19, що набрало законної сили 03.03.2020 року. Діти проживали разом з матір`ю та її співмешканцем за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що 23.08.2023 року донька покинула помешкання матері через її моральну, психічну неможливість і небажання проживати в подальшому однією родиною разом з мамою та її співмешканцем. Матір позивача, ОСОБА_4 , узгодивши з ним та донькою ОСОБА_5 , з ОСОБА_1 , забрала дитину до себе додому в Дніпропетровську область зі Львова, а 25.08.2023 року ОСОБА_1 надала його матері письмову заяву-згоду на виїзд дитини за кордон до нього додому в Чеську Республіку, яка є нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Львівського МНО Андрійчак О.О. за реєстровим номером 2327. Вказує, що мешкає і працює в Чехії з 2019 року. Зазначає, що через рік, під впливом ласкавих закликаючих слів матері та вітчима, настрій якого, зі слів матері, змінився щодо доньки, поки вона мешкала з ним, та через його батьківський контроль щодо навчання доньки у школі, який донька вважала перебільшуючим, вона виявила бажання, прийняла рішення повернутися жити назад до матері. 16.09.2024 року Позивач з донькою разом зібрали її речи, та він довіз її на машині до Відповідача, та вже 17.09.2024 року вони прибули до міста Львова. Не може надати суду для підтвердження дати виїзду копію паспорту дочки для виїзду за кордон, де підтверджено дату перетину Державного кордону України. Він сплачував їх до листопада 2023 року, потім припинив, мотивуючи тим, що оскільки кожен з батьків повинен утримувати дитину разом з іншим порівну (50/50), а на доньку Відповідач не надала кошти жодного разу, поки вона жила в нього, то сплата аліментів на сина не повинна відбуватись, оскільки у вказаний період на моєму повному утриманні перебуває дочка, а на повному утриманні Відповідача перебуватиме син. Звертає увагу суду, що донька припинила проживати з матір`ю і почала проживати з ним та перебувала повністю на його утриманні з 23.08.2023 року по 16.09.2024 року. 17.09.2024 року разом з Відповідачем заїхала до міста Львову. Тому звернувся до суду з даним позовом щодо звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки за період з 01.09.2023 року по 01.09.2024 року, а також щодо звільнення від сплати аліментів на утримання сина за такий самий період, оскільки Відповідач жодного разу за час проживання доньки з ним не надала кошти на її утримання, а відповідно до СК України повинна утримувати її разом з батьком порівну. Аліменти на сина позивач сплачував по листопад 2023 року.

Відповідачкою було подано відзив на позовну заяву, в якій така просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судове засідання з`явилась відповідачка, ОСОБА_1 , інші учасники справи у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені.

Заявою до суду представником позивача було подано заяву про проведення слухання у справі без участі сторони позивача, позов підтримує, просить задоволити.

Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 року по справі №195/1456/19, що набрало законної сили 03.03.2020 року.

Зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 07.08.2019 року, вбачається, що у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 07.08.2019 року, вбачається, що у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.11.2019 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області по справі №195/1455/19 ухвалене рішення про стягнення з Позивача на користь громадянки ОСОБА_1 аліментів на утримання спільних Позивача та Відповідача двох неповнолітніх дітей - доньки та сина в розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 10.09.2019 року.

З довідки від 02.12.2024 року № 1309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

З довідки від 02.12.2024 року № 1309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

До матеріалів цивільної справи долучена нотаріально посвідчена заява-згода, ОСОБА_7 на виїзд доньки за кордон до батька у Чеську Республіку та країн ЄС у період з 25.08.2023 року по 24.08.2024 року, що нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Львівського МНО Андрійчак О.О., дитина прибула до позивача.

Стаття 273 СК України передбачає: якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Більше того, у ч.4 ст. 273 ЦПК України зазначено: якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд у своїй Постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зазначив, що тимчасове перебування дитини з одним із батьків не є визначенням їхнього постійного місця проживання саме з ним та не може бути підставою для припинення стягнення аліментів, які були присуджені рішенням суду на користь одного з батьків, з ким дитина тимчасово не проживає.

Враховуючи наведене вище, а також те, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів, а наявні в матеріалах справи документи та встановлені в ході розгляду справи обставини, про таке не свідчать, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, судовий збір з відповідача до стягнення не підлягають.

Керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Нор Н.В.