Справа № 158/741/25 Головуючий у 1 інстанції: Сіліч Ю. Л.
Провадження № 22-ц/802/727/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Бовчалюк З. А., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 травня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Форза» та відповідачем ОСОБА_1 укладений в електронній формі договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3, згідно з умовами якого позичальник отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними.

15 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Форза» та відповідачем ОСОБА_1 укладений в електронній формі договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 42, згідно з умовами якого позичальник отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування ними.

30 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладений договір факторингу № 20211130-Ф/1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами .

Позивач зазначав, що всупереч умовам кредитних догорів ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого у нього станом на 03 березня 2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 48 980 грн 33 коп. Після відступлення ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки первісного кредитора ТОВ «ФК «Форза», ні на рахунки ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №42 від 15 квітня 2021 року у розмірі 48 980 грн 33 коп., а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 травня 2025 року позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 42 від 15 квітня 2021 року у розмірі 19 928 грн 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» Дзундза О. В., покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №42 від 15 квітня 2021 року та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 2 848 грн 30 коп. Крім того, в апеляційній скарзі просила суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. Крім того, суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції з підстав неподання доказів понесення таких витрат, не врахувавши тієї обставини, що умовами договору про надання правової допомоги між сторонами було погоджено здійснення оплати вказаних витрат упродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін. Крім того, у відзиві просив суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту та витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до норм ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 11 червня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту та витрат на професійну правничу допомогу належить скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовної вимоги та стягнення зазначених витрат, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Форза» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3, шляхом здійснення відповідачем дій, спрямованих на укладання договору позики, а саме шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 9 375 грн, поточний/картковий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний відповідачем при оформленні договору. Згідно з умовами зазначеного договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 9 375 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 01 травня 2021 року, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,80% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (базова процентна ставка), а у разі неповернення коштів після закінчення строку пролонгації - 2,5% в день, відповідно до ст. 625 ЦК України (пункти 1.6., 5.9. договору) (а.с.10-17).

15 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Форза» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладений договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 42, шляхом здійснення відповідачем дій, спрямованих на укладання договору позики, а саме шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 4 298 грн, поточний/картковий рахунок № НОМЕР_1 вказаний відповідачем при оформленні договору. Згідно з умовами цього договору кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 4 298 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 29 квітня 2021 року, процентна ставка в день за користування коштами кредиту становить 1,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (базова процентна ставка), а у разі неповернення коштів після закінчення строку пролонгації - 2,5% в день відповідно до ст. 625 ЦК України (пункти 1.6., 5.9. договору) (а.с.18-24).

30 листопада 2021 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладений договір факторингу № 20211130-Ф/1, згідно з умовами якого до позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право грошової вимоги:

- за кредитним договором № 42 від 15 квітня 2021 року у розмірі 5 490 грн 70 коп., з яких: 4 298 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1 192 грн 70 коп. заборгованість за відсотками;

- за кредитним договором № 3 від 02 квітня 2021 року у розмірі 14 437 грн 50 коп., з яких: 9375 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5 062 грн 50 коп. грн. заборгованість за відсотками (а.с.36).

Станом на 03 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 3 від 02 квітня 2021 року становить 34 356 грн 38 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 9 375 грн, заборгованість за строковими процентами за користування позикою 5 062 грн 50 коп. Відповідачу також нараховано прострочені відсотки за користування кредитом відповідно до п. 5.9. договору у розмірі 19 921 грн 88 коп. за період з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості (а.с.37).

Крім того, станом на 03 березня 2025 року заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 42 від 15 квітня 2021 року становить 14 623 грн. 95 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) 4 298 грн, заборгованість за строковими процентами за користування позикою 1 192 грн 70 коп. Відповідачу також нараховано прострочені відсотки за користування кредитом відповідно до п. 5.9. договору у розмірі 9 133 грн 25 коп. за період з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості (а.с.38).

Судом також встановлено, що 06 грудня 2021 року на поштову адресу боржника відправлено повідомлення про зміну кредитора і вимогу про погашення заборгованості. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючих заборгованостей ні на рахунки ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», ні на рахунки первісного кредитора.

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» у своїх вимогах, крім стягнення заборгованості за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту по тілу кредиту та заборгованості по відсотках, просило також стягнути заборгованість по прострочених відсотках, які нараховані за період з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року із застосуванням відсоткової ставки 2,5% на день, відповідно до ст. 625 ЦК України, що передбачено пунктами 5.9. кредитних договорів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №42 від 15 квітня 2021 року за період з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даними договорами під час дії карантину (дія карантину припинилась 01 липня 2023 року). Також відмовляючи позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд свій висновок мотивував тим, що він не надав доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пунктах 5.9. договорів про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, сторони погодили, що після закінчення строку, на який надано кредитні кошти та неповернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 2,5% в день відповідно до ст. 625 ЦК України до повного розрахунку за договором.

Із 12 березня 2020 року на усій території України був установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30 червня 2023 року (п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України).

Пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України від 16 червня 2020 року № 691-ІХ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

Отже, на період дії карантину законодавець звільнив позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення платежів за кредитами (позиками), однак не звільнив від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Наведене узгоджується із правовим висновком, який міститься у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 206/2984/23.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції неправильно застосував вищенаведені норми матеріального права та дійшов помилкового висновку, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами позики під час дії карантину (дія карантину припинилась 01 липня 2023 року), оскільки він у даному випадку на період дії карантину не був звільнений від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Зважаючи на наведене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані в порядку ст. 625 ЦК України за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 42 від 15 квітня 2021 року за період з 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за простроченими відсотками за користування позиками у розмірі 29 055 грн 13 коп. (19 921 грн 88 коп. + 9 133 грн 25 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду в оскаржуваній частині з порушенням норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, його у цій частині належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Артеміда-Ф». Виходячи з навденого, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд у цій справі рішення суду в оскаржуваній частині скасовує та ухвалює нове, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» в означеній частині, на його користь з відповідача ОСОБА_1 належить стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 436 грн 73 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 633 грн 60 коп., а всього 5 070 грн 33 коп. судового збору.

Колегія суддів також не може погодитися із висновком суду щодо відсутності підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - адвокат Дзундза О. В. у прохальній частині позовної заяви зробила заяву про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, зазначивши попередній (орієнтовний) їх розмір 7 000 грн, та надала докази, які підтверджують надання такої допомоги позивачу, а саме: договір про надання правової допомоги № 20250303/1 від 03 березня 2025 року, укладений між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундзою О. В.; ордер на надання правничої допомоги від 03 березня 2025 року; розрахунок (попередній) суми судових витрат, здійснених адвокатом у цій справі. Згідно з умовами зазначеного договору про надання правової допомоги сторони погодили, що за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором у суді першої інстанції сплачується гонорар у розмірі, що становить 7 000 грн, та який клієнт зобов`язується сплатити адвокату упродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення (пункти 4.2. та 4.6.). Позивач пропорційно розміру задоволених судом вимог на виконання умов (п. 4.5.) згаданого договору сплатив адвокату Дзундзі О. В. згідно з актом № 1 від 12 травня 2025 року приймання-передачі наданих послуг до зазначеного договору 2 848 грн 30 коп., що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією квитанції від 13 травня 2025 року № 1774.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для присудження позивачу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сторони погодили сплату витрат за надання професійної правничої допомоги (гонорару) після ухвалення судом рішення.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Оскільки позовні вимоги у цій справі задоволено, ураховуючи наявність в матеріалах справи доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення сторони відповідача про неспівмірність понесених позивачем у суді першої інстанції вказаних витрат, колегія суддів дійшла висновку, що реально понесені витрати позивача на правничу допомогу адвоката у розмірі 2 848 грн 30 коп. є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Зважаючи на наведене, рішення суду у зазначеній частині також підлягає скасуванню.

Крім того, у поданій апеляційній скарзі представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» - адвокат Дзундза О. В. просила апеляційний суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн, та надала докази, які підтверджують надання такої допомоги позивачу, а саме: копію згаданого договору про надання правової допомоги № 20250303/1 від 03 березня 2025 року, укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Дзундзою О. В.; ордер на надання правничої допомоги від 03 березня 2025 року. Згідно з умовами зазначеного договору про надання правової допомоги сторони погодили, що за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором у суді апеляційної інстанції сплачується гонорар у розмірі, що становить 8 000 грн за підготовку апеляційної скарги, та який клієнт зобов`язується сплатити адвокату упродовж 10 днів з моменту ухвалення судом рішення (пункти 4.4. та 4.6.). Позивач на виконання зазначених умов цього договору сплатив адвокату Дзундзі О. В. згідно з актом № 2 від 12 травня 2025 року приймання-передачі наданих послуг до зазначеного договору 8 000 грн, що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією квитанції від 13 травня 2025 року № 1775.

Водночас як встановлено апеляційним судом у цій справі, сторона відповідача клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляла, хоча відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У поданому відзиві на апеляційну скаргу також відсутні заперечення щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді апеляційної інстанції у цій справі.

З огляду на наявність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн та за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в апеляційного суду відсутні передбачені законом підстави для зменшення таких витрат.

Враховуючи наведене, а також те, що реально понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, тому з врахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, витрати у зазначеному розмірі підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».

Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10 848 грн 30 коп.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 08 травня 2025 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за договорами про надання позики на умовах фінансового кредиту та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за простроченими відсотками за користування позикою, які нараховані відповідно до статті 625 ЦК України за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 3 від 02 квітня 2021 року та договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №42 від 15 квітня 2021 року у розмірі 29 055 (двадцять дев`ять тисяч п`ятдесят п`ять) гривень 13 (тринадцять) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 5 070 (п`ять тисяч сімдесят) гривень 33 (тридцять три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 10 848 (десять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень 30 (тридцять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: