Справа № 727/4847/25
Провадження № 2/727/1414/25
13.06.2025 року Шевченківський районний суд м.Чернівців в складі:
головуючого судді: Одовічен Я.В.
за участю секретаря: Гелка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Містосервіс», Управління комунальної власності Чернівецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Містосервіс», Управління комунальної власності Чернівецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Посилався на те, що рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.06.2021 року №435/13 взято на квартирний облік ОСОБА_1 .
У подальшому, між ОСОБА_1 та Департаментом ЖКГ ЧМР було укладено угоду на право тимчасового проживання в маневровому житловому фонду міської ради від 01.07.2021 року.
Пунктом 1.1. угоди передбачено, що наймодавець за згодою користувача поселяє останнього в кімнату № НОМЕР_1 , площею 18 кв.м. маневрового фонду міської ради по АДРЕСА_1 .
Угода набирає чинності з дня підписання сторонами та діє до 23.06.2022 року (п.4.1 Договору).
Пунктом 4.3 угоди передбачено, що користувач зобов`язується звільнити протягом місяця займане приміщення після закінчення терміну дії угоди або коли угода розірвана з інших підстав.
Після припинення строку дії угоди, за участі представників комісії КП «Містосервіс», актом від 27.04.2023 року засвідчено факт того, що у кімнаті АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не проживає більше одинадцяти місяців та самовільно впустив квартирантів.
Актом від 03.10.2024 року представниками КП «Містосервіс» та сусідами по кімнатах засвідчено факт того, що ОСОБА_1 самовільно вселив подружжя невідомих комісії людей, які проживають у кімнаті № НОМЕР_1 .
У подальшому, Управління комунальної власності ЧМР 10.01.2025 року та 12.03.2025 року зверталось до відповідача з вимогами про звільнення наданого у користування житлового приміщення.
Враховуючи порушення угоди в частині не проживання в наданому житловому приміщенні більше 11 місяців та вселення інших осіб, просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою № НОМЕР_1 , площею 18 кв.м. маневрового фонду міської ради, що по АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 05.05.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем відзиву на позов подано не було.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не повторно з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.06.2021 року №435/13 взято на квартирний облік ОСОБА_1 як особу з інвалідністю 2 групи та продовжено на 1 рік термін проживання у маневровому фонді Чернівецької міської ради по АДРЕСА_3 , а саме: в кімнаті АДРЕСА_2 , житловою площею 18 кв.м. (3.17)(а.с.12-15).
01.07.2021 року між ОСОБА_1 та Департаментом ЖКГ ЧМР було укладено угоду на право тимчасового проживання в маневровому житловому фонду міської ради (а.с.33).
В угоді сторони погодили, що наймодавець за згодою користувача поселяє останнього в кімнату № НОМЕР_1 , площею 18 кв.м. маневрового фонду міської ради по АДРЕСА_3 (п.1.1). Поселення проводиться згідно рішення виконкому міської ради від 23.06.2021 року № 435/13 на підставі даної угоди без права на реєстрацію.
Угода набирає чинності з дня її підписання сторонами та діє до 23.06.2022 року. Ця угода може бути розірвана достроково за погодженням сторін, а також за вимогою наймодавця у випадку недотримання користувачем п.2.2 цієї угоди. Користувач зобов`язується звільнити протягом місяця займане приміщення після закінчення терміну дії угоди або коли угода розірвана з інших підстав (розділ четвертий угоди).
У подальшому, рішенням Чернівецької міської ради від 26.09.2024 року №1959 вул.Ф.Полєтаєва м.Чернівці було переіменовано на АДРЕСА_1 (а.с.34-35).
Управителем будинку АДРЕСА_1 рішенням ВК ЧМР №787/42 від 27.12.2022 року було визначено КП «Містосервіс» (а.с. 28).
Із дослідженого судом Положення про маневровий фонд ЧМР, затвердженого рішенням ВК ЧМР №787/42 від 27.12.2022 року вбачається, що маневровий фонд призначений для тимчасового проживання певний категорій громадян, зокрема: громадян, які були вселені в житлові приміщення маневрового фонду на підставі рішень ВК ЧМР до прийняття положення в новій редакції та мають право на продовження терміну дії договору на проживання. За змістом п.3.9 Положення у разі неспроможності набути альтернативне місце проживання громадянин зобов`язаний за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до управління комунальної власності із заявою про продовження цього строку. Продовження терміну проживання здійснюється на підставі рішення виконкому у тому ж порядку, що і надання цього приміщення.
Після закінчення терміну проживання, на який надавалось житло у маневровому фонді, громадяни впродовж трьох робочих днів після закінчення строку звільняють житлові приміщення. У разі, якщо після закінчення терміну проживання, вказаного в договорі або в разі дострокового припинення права на житло, громадянин продовжує проживати та добровільно не звільняє житлові приміщення, його виселення проводиться у судовому порядку (п.6.4, п.6.5)(а.с.29-32).
Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Статтею 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Порядок надання та користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання врегульовано главою 4-1 ЖК України.
До жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відносяться жилі приміщення, пристосовані для тимчасового проживання громадян, які не мають або втратили постійне місце проживання (стаття 132-1 ЖК України).
Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленому цим Кодексом, особам, яких визнано біженцями чи особами, які потребують додаткового захисту, та громадянам, які вимушені залишити жиле приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленому законом.
Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання відносяться до спеціалізованих жилих приміщень, які повинні відповідати санітарним та технічним вимогам. Жила площа в жилих приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання надається за нормами, установленими для проживання громадян у гуртожитках. Такі приміщення надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний дохід недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення. Першочергове право на забезпечення жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання мають сім`ї з неповнолітніми дітьми, вагітні жінки, особи, які втратили працездатність, та особи пенсійного віку.
Громадяни, яким надане жиле приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ цього жилого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти в нього інших мешканців.
Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються на строк до одного року з можливістю продовження цього строку в разі неспроможності мешканця цього приміщення набути альтернативне місце проживання. Підставами для дострокового припинення права громадянина на користування жилими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання є: надання громадянину або придбання ним іншого жилого приміщення; підвищення доходів громадянина до рівня, який дозволяє йому укласти договір найму іншого жилого приміщення; порушення громадянином правил користування жилим приміщенням з фондів житла для тимчасового проживання; приведення мешканцем такого жилого приміщення у непридатність для його використання; інші підстави, установлені законом.
Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2020 року у справі № 910/2091/19 (провадження № 12-152гс19), які не враховано судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи.
Порядок заселення до житлових приміщень, призначених для тимчасового проживання, передбачений Порядком надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, затвердженим постановою Кабінетів Міністрів України № 422 від 31 березня 2004 року (далі - Порядок); у м.Чернівці - Положенням про маневровий фонд Чернівецької міської ради, затвердженим рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.12.2022 року №787/42.
Житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються за рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, Київської і Севастопольської міськдержадміністрацій (п.3 Положення).
Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська і Севастопольська міськдержадміністрації повинні за два тижні до закінчення строку проживання, визначеного договором найму, попередити громадянина про необхідність звільнення житлового приміщення (п.22). За наявності підстав для дострокового припинення права громадян на житло, визначених пунктом 6 цього Порядку, вимога про необхідність звільнення житлового приміщення пред`являється за 7 днів до закінчення строку, визначеного договором найму. У разі відмови громадянина звільнити житло виселення здійснюється на підставі рішення суду.
У разі неспроможності змінити місце проживання громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, Київської і Севастопольської міськдержадміністрації із заявою про продовження цього строку. Продовження строку проживання у житлових приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання здійснюється у тому ж порядку, що і надання цього житла (п.23 Положення).
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням: кімнатою АДРЕСА_4 .
Розглядаючи заявлену позовну вимогу, суд зазначає наступне:
Так, із досліджених судом рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.06.2021 року №435/13 (п.3.17) та угоди про право тимчасового проживання в маневровому житловому фонді міської ради від 01.07.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 як особі з інвалідністю 2 групи було надано право на проживання у маневровому фонді Чернівецької міської ради по АДРЕСА_1 , а саме: в кімнаті АДРЕСА_2 , житловою площею 18 кв.м. терміном на 1 рік, до 23.06.2022 року. З 23.06.2022 року право ОСОБА_1 на проживання у кімнаті припинилось.
Окрім того, із відповіді №1345369 від 02.05.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в кімнаті № НОМЕР_1 , житловою площею 18 кв.м зареєстровано не було (а.с.49).
У поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що ОСОБА_1 порушив умови угоди, не проживав у наданому житловому приміщенні більше 11 місяців та вселив інших осіб, чим були порушені права ВК ЧМР.
На підтвердження вказаних обставин суду було надано акти КП «Містосервіс» від 27.04.2023 року, від 23.05.2024 року, від 20.07.2024 року та від 03.10.2024 року (а.с.36-39).
Із змісту наданих актів судом встановлено, що у кімнаті АДРЕСА_5 відповідач не проживає більше одинадцяти місяців та самовільно впустив квартирантів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України).
Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно з частинами першою та третьою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Договір найму житла укладається у письмовій формі (частина перша статті 811 ЦК України).
Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років (стаття 821 Кодексу).
Розглядаючи аргументи, наведені позивачем, суд, дослідивши надані докази, констатує, що право відповідача ОСОБА_1 на користування житловим приміщенням: кімнатою АДРЕСА_5 припинилось 23.06.2022 року. Також, встановлено, що відповідач на момент звернення ВК ЧМР до суду з позовом спірним житловим приміщенням не користувався.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Аналізуючи наведені норми Закону суд зауважує, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
У постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року в цій справі акцентовано увагу, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитися у належності особі, яка звернулася за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням лише у разі наявності у неї цього права.
Разом із тим, як було встановлено судом, місце проживання відповідача у спірному житлі не реєструвалось, право останнього на користування кімнатою згідно умов угоди від 01.07.2021 року припинилось 23.06.2022 року.
Щодо доводів позивача про те, що ОСОБА_1 вселив у приміщення інших осіб, суд зазначає, що ці особи ВК ЧМР належним чином встановлено не було, з позовними вимогами до них позивач не звертався.
Вказана обставина, спростовує аргументи позивача щодо порушення його права ОСОБА_1 , який спірним приміщенням не користується, що підтверджує сам позивач у поданій до суду позовній заяві.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Виконавчого комітету Чернівецької міської ради необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст.9,58,61,132-1 ЖК України, ст.ст.16, 626, 628, 759, 810,811 ЦК України ст.ст. ст.ст. 4, 5, 10, 18, 133, 259, 263-265, 273, 280, 281, 282, 284 ЦПК України суд ,-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Одовічен Я.В.