Справа № 464/7420/24
пр.№ 2/464/95/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.,

секретаря судових засідань Баурової Ю.П.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського округу Петелька Ігор Васильович про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного 05.04.2024 між ОСОБА_5 та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського округу Петелька І.В.

Обґрунтовує позов тим, що за життя ОСОБА_5 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 матір позивача ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.07.2024. До кола спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_5 увійшов її син - ОСОБА_1 , позивач по справі. Оформляючи документи для прийняття спадщини позивачу стало відомо, що 05.04.2024 його матір ОСОБА_5 подарувала вказану квартиру відповідачу, його онучці. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського округу Петелька І.В. Проте, його матір через свій похилий вік і захворювання не могла добровільно подарувати квартиру, не могла усвідомлювати значення своїх дій. Вказану інформацію можуть підтвердити свідки, які були присутні на той момент в квартирі і відзначали повну дезорієнтацію спадкодавця і відсутність усвідомлення власних дій. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 визначено суддю Горбань О.Ю.

Ухвалою від 30.10.2024 відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження, витребувано докази.

05.12.2024 на адресу суду від представника відповідача адвоката Бедрія М.М. надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив позовні вимоги. Зазначив, що твердження позивача є необґрунтованими, надуманими й такими, що позбавлені будь-якої доказової бази. Ствердив, що договір дарування квартири є правомірним і такий відповідав дійсній волі дарувальника та вчинений відповідно до вимог законодавства. Твердження про те, що дарувальник не усвідомлювала значення своїх дій не відповідає дійсності та є надуманим. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному об`ємі.

07.01.2025 від третьої особи - приватного нотаріуса Львівського міського округу Петелька Ігора Васильовича надійшли письмові пояснення щодо позову. Стверджує, що 05.04.2024 ним нотаріально засвідчено договір дарування двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та її правнучкою ОСОБА_4 . Сторони договору підтвердили свої особи відповідними документами та виявили вільну волю на укладення договору. Ним встановлено, що обидві сторони договору (дарувальниця і обдарована) на момент укладення усвідомлювали значення своїх дій і могли ними керувати. Жодних перешкод для укладення договору дарування не виявлено. У даному випадку вік дарувальниці ОСОБА_5 (89 р.) становив фактор ризику для її фізичного здоров`я, тому ним спільно зі сторонами договору прийнято рішення укласти договір дарування з його нотаріальним засвідченням на місці розташування квартири, де проживала дарувальниця - АДРЕСА_1 . На момент укладення та нотаріального засвідчення договору дарування в згаданій квартирі перебували четверо осіб - нотаріус ( ОСОБА_6 ), дарувальниця ( ОСОБА_5 ), обдарована ( ОСОБА_4 ) та вітчим обдарованої ( ОСОБА_7 ). Інших осіб, а тим паче вказаних у позовній заяві, не було в квартирі, ні під час його прибуття за вказаною адресою, ні в ході здійснення ним нотаріальних дій. Договір дарування був підписаний сторонами власноручно. Дарувальниця ОСОБА_5 уважно перечитала текст договору та поставила свій підпис. Як нотаріус, уповноважений засвідчувати правочини, цілковито виключає можливість укладення цього договору дарування через помилку, обман, під тиском або з інших обставин, які могли би вплинути на чинність його правових наслідків. Спілкування дарувальниці з обдарованою було максимально доброзичливим, теплим і родинним. Надав засвідчену копію договору дарування, вважає позов безпідставним.

Ухвалою суду від 25.03.2025 закрите підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, клопотання про допит свідків задоволено.

Позивач в судовому засіданні у вступному слові позов підтримав. Пояснив, що дізнався про дарування квартири тільки при оформленні спадкових прав після смерті своєї матері. Наполягає, що постійно проживав разом з матір`ю у її квартирі і доглядав за нею до її смерті. Вважає договір дарування квартири недійсним, оскільки на момент укладення оскаржуваного договору дарування його матері вже було 89 років, в неї були проблеми з шлунком, тиском, вона постійно приймала ліки, була обмежена у пересуванні. Зазначив, що після перелому стегна у 2017 році його мати потребувала стороннього догляду, саме він проживав з нею і її доглядав, купляв продукти, готував їжу і медикаменти. В червні 2024 року його матір перестала приймати їжу, схудла, деколи не впізнавала його, лікар запропонував лягати в лікарню, від чого матір відмовилась. Вважає, що при підписанні вказаного договору дарування на його матір чинився тиск, припускає про імовірне перебування матері під медикаментозною дією, у зв`язку з чим вона не усвідомлювала значення своїх дій. Просить позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Волошин Т.В. в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити, визнати договір дарування квартири недійсним, оскільки на момент підписання договору дарування через похилий вік і перебування під медикаментами ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій, не могла вільно пересуватись, на неї чинився психологічний тиск зі сторони відповідача.

Відповідач, будучи допитана як свідок, у судовому засіданні вказала, що позивач є її дідусем. Зазначила, що у день укладення договору дарування вона з вітчимом і нотаріусом прибули у квартиру, в якій проживала її прабабуся ОСОБА_5 . Своє рішення подарувати власну квартиру саме їй прабабця мотивувала тим, що у її сина, позивача по справі, є власне інше житло, тим більше, що до 2015 року відповідач виховувалась прабабцею, проживала спільно у вказаній квартирі постійно. Наполягає, що ініціативу подарувати квартиру їй проявила прабабця, заперечила обман чи використання безпорадного чи хворобливого стану прабабці. Вказала, що двічі на місць відвідувала прабабцю, купувала їй ліки та продукти, їй відомо, що її прабабця побоювалась, що позивач довідається про намір подарувати квартиру. Просить відмовити у позові.

Представник відповідача адвокат Бедрій М.М. в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надав. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності третьої особи, врахувавши надані ним письмові пояснення.

Заслухавши вступні слова учасників справи, показання свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.04.2024 між ОСОБА_5 та її правнучкою ОСОБА_4 укладено договір дарування двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського округу Петелька І.В.

Зазначені обставини підтверджуються копією договору дарування від 05.04.2024, копією витягу з Державного реєстру речових прав, копією витягу з реєстру територіальної громади.

З витягу з Державного реєстру речових прав квартира АДРЕСА_2 належить відповідачу ОСОБА_4 , дата і час реєстрації 05.04.2024, 13:54:28.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 89 років, тобто, через три місяці після укладення договору дарування та реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_4 .

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За умовами договору дарування житла до обдарованого переходить право власності на житло, дарувальник фактично втрачає право на володіння, користування та розпорядження ним, право на проживання, а в обдарованого не має обов`язку надавати відчужене на його користь житло для проживання дарувальнику.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Матеріалами справи підтверджується, що умови договору дарування погоджені ОСОБА_5 та відповідачем, затверджені їх підписами, посвідчено нотаріусом і зареєстровано в реєстрі.

На переконання суду, ОСОБА_5 при підписанні договору ознайомилась з його умовами, мала можливість не погодитись чи відмовитись від укладання договору ще в присутності нотаріуса, проте оспорюваний договір був нею підписаний в присутності нотаріуса. Жодних сумнівів стосовно сприйняття ОСОБА_5 реальних обставин справи у суду не виникає, незважаючи на доводи позивача про похилий вік дарувальниці, про її незадовільний стан здоров`я, приймання нею ліків. Отже, при підписанні договору дарування ОСОБА_5 діяла свідомо.

Доводи позивача про власну необізнаність про намір його матері, за якою він доглядав, подарувати власну квартиру не підтверджують тих обставин, які підлягають доказуванню в даному спорі, оскільки свідчить лише про те, що ОСОБА_5 в силу свого віку хоч і мала низьку захворювань, натомість вирішила не повідомляти свого сина про укладення договору дарування, що в жодній мірі не свідчить про те, що в момент укладення такого договору ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій чи була введена в оману відповідачкою чи нотаріусом щодо істотних умов правочину.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

У п.20 цієї Постанови, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину

Із змісту оспорюваного договору вбачається, що при його посвідченні нотаріусом роз`яснено сторонам всі умови укладення договору, момент набуття права власності на предмет договору, текст договору сторонами прочитано особисто, його зміст зрозумілий та відповідає їх волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ствердила, що з ОСОБА_5 спілкувалась по телефону, остання її вітала і висловлювалась про бажання подарувати квартиру правнучці, з якою свідок перебуває у дружній відносинах. Показала, що жодних сумнівів про неадекватність ОСОБА_5 через похилий вік у неї не виникало.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 ствердила, що позивач є її двоюрідний брат. Вказала, що ОСОБА_5 до травня 2024 року самостійно пересувалась по квартирі, скаржилась на незадовільний стан здоров`я, зокрема, шлункові болі, останнім часом почала «забуватись». Вказала, що у матері з сином, позивачем по справі, були гарні відносини, на думку свідка необхідності подарувати квартиру правнучці не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що спілкувалась з ОСОБА_5 один раз, їй відомо, що позивач доглядав за своєю матір`ю. Вважає, що оскільки ОСОБА_5 в силу свого віку недочувала, тому могла не усвідомлювати значення своїх дій.

Відповідно до ч.11 Договору дарування сторони підтверджують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення договору відповідає їхнім інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому; вони однаково розуміють значення правочину та його правові наслідки, про що свідчать їх особисті підписи на правочині.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні даного спору суд приходить до висновку, що доводи позивача про вчинення правочину під обманом є безпідставними і не знайшли свого підтвердження. Крім того, позивачем не надано суду жодних достатніх доказів в підтвердження обставин того, що на час укладення оспорюваного договору ОСОБА_5 неправильно сприймала предмет чи інші істотні умови правочину, знаходилась під дією медичних препаратів, які б могли змінити її свідомість, вплинули на її волевиявлення, була під тиском чи введена в оману щодо істотних умов укладеного правочину чи мала на меті укласти інший правочин. Крім того, позивачем не заявлялись клопотання про призначення психіатричної експертизи про психічний стан ОСОБА_5 , остання не знаходилась на обліку у психоневрологічному чи наркологічному диспансерах, не приймала препарати, які б могли своєю дією дезорієнтувати матір позивача чи пригнічувати її волю, впливати на сприйняття обставин.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які в своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про недійсність договору дарування квартири, укладеного 05.04.2024 між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Тому у задоволенні позовної вимоги про визнання договору дарування слід відмовити.

Оскільки, позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати пов`язані з розглядом справи не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.203, 215, 230 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського округу Петелька Ігор Васильович про визнання договору дарування недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського округу Петелька Ігор Васильович, місцезнаходження: м.Львів, вул.Ген.Чупринки, 74.

Повний текст рішення складено 12.06.2025.

Суддя О.Ю.Горбань