Провадження № 2/522/2136/25
12 червня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на транспортний засіб DAIHATSU TERIOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .
Позивач мотивує позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , чоловік позивача. Після смерті свого чоловіка, ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна.
Після смерті ОСОБА_4 залишився транспортний засіб марки DAIHATSU TERIOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
30.08.2021року позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини
05.08.2024року Тімченко Оксана Іванівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу, листом повідомила, що не можливо видати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що не надано оригінал правовстановлюючого документа на транспортний засіб, що входить до складу спадщини.
Ухвалою від 05.09.2024року по справі відкрито провадження та призначений розгляд справи в загальному порядку.
Ухвалою від 05.09.2024 витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксани Іванівни належним чином засвідчену копію спадкової справи № 68217347, номер у нотаріуса № 06/2021 щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти постановлення у справі заочного рішення.
Відповідачі до судового засідання не з`явились про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07 липня 1989 року Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлений наступні фактичні обставини справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що 20.01.2021 року складено актовий запис № 5605, та підтверджується свідоцтвом про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20.04.2021року, серія НОМЕР_3 .
Позивач є дружиною померлому (спадкодавцю), про що свідчить свідоцтво про одруження від 15.05.1996року (повторне). Датою одруження є 29.09.1989року.
Згідно довідки № П1 257375-ю./л від 01.10.2021року ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 05.04.2017року по 12.05.2021року.
З інформації, що містяться у відомостях за № П1 -257387-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 01.10.2021року позивач: ОСОБА_1 , з 05.04.2017року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , є рідним сином позивача та померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 15.06.1996року (повторне) серія НОМЕР_4 .
Відповідач ОСОБА_3 є мати померлого ОСОБА_4 , відповідна інформація міститься у позовній заяві, інші докази в матеріалах справи відсутні.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді транспортного засобу DAIHATSU TERIOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 06.06.2018року.
Судом встановлено, що з інформації, що міститься в листах № 31/30-02-4067 від 09.05.2024 року та листа № 31/30/5146 від 03.07.2024року виданих регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС), вбачається про наступне: за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб DAIHATSU TERIOS, державний номер НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1495 см3, номер кузову: НОМЕР_2 , дата державної реєстрації 06.06.2018року.
30.08.2021року позивачем подано до Тімченко О.І, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу заяву про прийняття спадкового майна.
05.08.2024року Тімченко Оксана Іванівна приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу листом «Щодо звернення ОСОБА_1 » №14 повідомила позивача про те, що свідоцтво про право на спадщину видати позивачу не має можливості, оскільки, позивач не надав нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа на транспортний засіб, що входить до складу спадщини ОСОБА_4 .
Судом з`ясовано та підтверджується матеріалами справи, що спадкове майно у вигляді транспортного засобу було придбано у період знаходження позивача та померлого у шлюбі.
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільно сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя.
У зв`язку з тим, що транспортний засіб зареєстрований лише на ім`я спадкодавця, позивач все рівно має право власності на частину такого транспортного засобу, як за життя ОСОБА_4 так і після його смерті, та не позбавлена такого права за відсутності правовстановлюючого документа на майно.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем І черги.
У матеріалах цивільної справи, а також з матеріалів спадкової справи щодо ОСОБА_4 , яка була витребувана судом, вбачається що відсутні відомості, заяви щодо прийняття спадкового майна іншими спадкоємцями.
Оскільки, після смерті ОСОБА_4 , позивач прийняв спадщину, то в силу ст. 1268 ЦК України у нього виникло право володіння та користування спадковим майном.
У пункті 2 частини першої статті 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
При цьому, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (пункти 4.14., 4.15., 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5).
Судом встановлено, що позивач не має можливості оформити своє право власності на спадкове майно, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Відповідно до правової позиції у справі за №6-164 цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23 січня 2013 року).
На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів.
Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд.
При таких обставинах та враховуючи, що право власності на спадкове майно у спадкодавця зареєстровано у встановленому законом порядку, тому з метою реалізацією спадкоємцем своїх прав на успадковане майно, суд вважає за можливим задовольнити позов. Відповідно до ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь - які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин,які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Керуючись ст. ст. 2, 12,13, 76-83, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Тімченко Оксана Іванівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на транспортний засіб DAIHATSU TERIOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузову: НОМЕР_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 18.06.2025.
Суддя Р. Д. Абухін12.06.25