Справа № 638/1840/25
Провадження № 2/638/3054/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Теслікової І.І.,

за участі секретаря судових засідань Зубко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2680714 від 11.12.2021 у розмірі 38848.32 грн., судовий збір у розмірі 2422.40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000.00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.12.2021 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2680714, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 10000 грн 00 коп. на строк користування кредитними коштами 360 днів, нарахуванням процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, відповідно до умов договору.

17.05.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого, ТОВ "Лінеура Україна" передано ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" за плату, права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2680714 від 11.12.2021, укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1

23.05.2024 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до умов якого, ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" передано ТОВ "Факторинг Партнерс" за плату, права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2680714 від 11.12.2021, укладеним між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "Факторинг Партнерс", який набув права вимоги за кредитним договором № 2680714 в загальному розмірі 38848,32 грн., яка складається з наступного: 9819,99 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 29028,33 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором не виконав, після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості.

Ухвалою від 07 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25 березня 2025 року клопотання позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо даних про банківську картку ОСОБА_1 та зарахування кредитних грошових коштів.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовільнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, направивши до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначила, що у грудні 2021 року вона уклала договір кредиту у зв`язку з погіршенням здоров`я. 24.02.2022 року через військову агресію Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та є продовженим на даний час. На момент оголошення воєнного стану вона проживала у місті Харків, де проводились активні військові дії. Враховуючи стан її здоров`я та небезпеку для життя, була змушена виїхати з місця проживання та переїхати до безпечного місця. З 20 квітня 2022 року її взято на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем перебуванням АДРЕСА_1 . За новим місцем проживанням нею продовжено лікування та у 2023 році встановлено інвалідність. Також зазначила, що процентна ставка є несправедливою.

18 березня 2025 року представник позивача подав суду відповідь на відзив, в якому просив суд задовільнити позовні вимоги, зазначивши що відповідач визнала факт отримання кредитних грошей. Крім того, зазначив, що відповідач добровільно погодилась на умови кредитного договору.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

11.12.2021 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 2680714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору (H171), час відправки ідентифікатора 11.12.2021, 18:22:14 на номер телефонна зазначений в договорі.

На підтвердження укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 договору № 2680714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту позивачем надано: Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту; паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартна форма). Зазначені документи містять електронний підпис одноразовим ідентифікатором (Н171), який накладений відповідачем ОСОБА_1 .

За умовами укладеного договору, ТОВ "Лінеура Україна" на умовах визначених у договорі надав ОСОБА_1 кредит у вигляді переказу грошових коштів на зазначений позичальником картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується випискою за договором №б/н за період 11.12.2021-21.12.2021 АТ КБ «Приватбанк» від 02.04.2025. Згідно зазначеної виписки, 11.12.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_1 було зараховано переказ на картку, у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до п.1.3 договору строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п. 4.2 Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Пунктом 1.4 договору передбачено, що стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору 1.4.1. Знижена процентна ставка становить 0.1% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Клієнт до 10.01.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Клієнта лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо Клієнт є учасником Програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки, зазначений в Договорі, має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо Клієнт не є учасником Програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, з зв?язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для Клієнта.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою 7 357,55 % річних. 1.5.2. за зниженою ставкою 7 357,55 % річних.

Пунктом 1.6 передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою 81 640,00 грн. 1.6.2. за зниженою ставкою 75 968,50 грн.

З розрахунку заборгованості, складеному ТОВ "Лінеура Україна" за Договором № 2680714 від 11.12.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 17.05.2023, заборгованість за період з 11.12.2021 по 06.12.2022 становить 38848,32 грн, яка складається з наступного: 9819,99 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту); 29028,33 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

17.05.2023 між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2680714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту наданого ОСОБА_1 .

Згідно Реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 від 17.05.2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором про споживчий кредит № 2680714 у розмірі 38848,32 грн.

23.05.2024 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та ТОВ "Факторинг Партнерс" укладено договір факторингу № 23/05/24, у відповідності до умов якого передано за плату права вимоги до боржників, в тому числі за договором № 2680714 про надання коштів на умовах споживчого кредиту наданого ОСОБА_1 .

Згідно витягу реєстру заборгованостей № 5 до договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024, ОСОБА_1 має заборгованість за договором про споживчий кредит № 2680714 у розмірі 38848,32 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Відповідач ОСОБА_1 шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора Н171, отриманого від позивача, прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснила акцепт пропозиції позивача), тобто відповідний договір вважається укладеним у відповідності до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та, відповідно, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання вказаного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1ЦКУкраїни в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п. 4.2 Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на заборгованість за користування кредитними коштами.

Пунктом 1.4, 1.4.1. договору визначений тип та розмір процентної ставки (стандартна ставка 1,99%; знижена ставка 0,1%).

Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою 7 357,55 % річних. 1.5.2. за зниженою ставкою 7 357,55 % річних.

Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлений кредитним договором та погоджений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .

Крім того, 11.12.2021 відповідачем підписаний «Паспорт споживчого кредиту», де також зазначені процентні ставки та інші відомості щодо кредиту.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшли всі права щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2680714 від 11.12.2021.

Твердження ОСОБА_1 щодо несправедливості процентної ставки суд відхиляє, оскільки підписавши кредитний договір позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Кредитний договір від 11 грудня 2021 року або його окремі положення недійсними не визнано, отже умови договору, в тому числі і щодо сплати відсотків, є обов`язковими для виконання позичальником. Нарахування відсотків здійснювалось у відповідності до умов договору, і в межах строку кредитування. Власного контррозрахунку процентів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

Крім того, згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною відповідача не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин щодо заперечень проти позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 обґрунтовані на підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу (правову допомогу, суд зазначає наступне

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до частин 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до частини 1, 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем ТОВ "Факторинг Партнерс" на підтвердження витрат на правову допомогу надані: заявка на надання юридичної допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеної між позивачем та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", якою визначено вид послуги та її вартість (погодинно); витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги з якого вбачається, що Адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" надано ТОВ "Факторинг Партнерс" у зв`язку з підготовкою документів на Козакевич В.В. наступні юридичні послуги: надано усні консультації з вивченням документів (2 години) - 4 000 грн 00 коп.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 години) - 9 000 грн 00 коп.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Разом з тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Аналогічна правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 11.11.2020 у справі № 673/1123/15-ц, постанові від 02.09.2020 у справі № 329/766/18 та постанові від 16.06.2021 у справі № 640/4126/21.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 відступивши від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження факту наданих юридичних послуг/правової допомоги, суд вважає, що відображена у поданих та досліджених судом доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної роботи АО "Лігал Ассістанс" Допомога юриста" (наданих послуг), відповідає критерію розумності та часу, витраченому на виконання відповідних робіт, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у заявленому розмірі в сумі розмірі 13000,00 грн.

Заява та клопотань щодо неспівмірності витрат понесених позивачем, або їх зменшення витрат на оплату юридичної допомоги відповідачем не заявлялось.

Згідно зі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст..12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 2680714 від 11.12.2021 у розмірі 38848 (тридцять вісім тисяч вісімсот сорок вісім) грн. 32 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та 13000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: м. Київ, вул.Гедройця Єжи, 6, офіс 521, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає як ВПО: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 13 червня 2025 року.

Суддя І.І.Теслікова