Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі судового засідання Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Миколаївської обласної прокуратури, Головного управління національної поліції в Миколаївській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування та прокуратури

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідачів в якому просить стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 509 711 гривень 72 копійки

В обгрунтування позову позивач вказує, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001337 від 14.07.2018 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. У вказаному кримінальному провадженні 27 вересня 2018 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, складено в СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, затверджено процесуальним керівником заступником начальником відділу прокуратури Миколаївської області Бєланом В.М., та вручено позивачу 27.09.2018 року (день вручення повідомлення про підозру).

29 грудня 2022 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у справі № 473/3772/18, провадження № 1-кп/473/13/2022, ухвалив вирок, яким ОСОБА_1 , за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_2 , а потерпілому ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні ушкодження, виправдано, за відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

18 січня 2024 року Миколаївським апеляційним судом постановлено ухвалу у вищевказаній справі, якою вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 , залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури Жиганурової А.Н., без задоволення. Ухвала апеляційного суду набирала законної сили з моменту її проголошення.

Постановою Верховного Суду від 30 липня 2024 року у справі № 473/3772/18 касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 без зміни.

Так, у зв`язку із незаконним пред`явлення позивачу обвинувачення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, незаконним пред`явленням підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та за час перебування ОСОБА_1 під слідством під час досудового розслідування, і за час розгляду справи в суді, він зазнав значних моральних страждань, зумовлених постійним стресом, та відповідно останньому заподіяні моральні втрати, спричинені моральними стражданнями.Позивач перебував під слідством та судом із 27 вересня 2018 року (дата повідомлення про підозру) до 18 січня 2024 року (дата постановлення ухвали Миколаївським апеляційним судом), що складає 5 років 3 місяці 22 дні.

За такого, розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 509 711 гривень 72 копійки (63 місяці х 8000 гривень + 4 дні/30 днів*8000 гривень + 18 днів/31 день*8000 гривень).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити позов.

Представник Миколаївської обласної прокуратури у судовому засіданні не заперечував проти відшкодування моральної шкоди виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Представник позивача також просив суд розглянути питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення в даній справі.

Представник Головного управління національної поліції в Миколаївській області у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. У відзиві на позов зазначила, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували зміни в психологічному або моральному стані позивача. Крім того, зазначив, що при обчисленні компенсації моральної шкоди необхідно виходити із положень частини другої статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600 грн.

Представник Державної казначейської служби України надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов зазначив, що позивачем не визначено, яку моральну шкоду було завдано, не надано належних доказів у підтвердження спричиненої йому моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом досліджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному 14.07.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001337 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обвинувальний акт затверджено 27.09.2018 року. З обвинувального акту вбачається, що 27.09.2018 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру.

Судом досліджено вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2022 року згідно якого ОСОБА_1 за предявленим йому обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого с. 2 ст. 286 КК України виправдано за відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Судом досліджено ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2024 року згідно якої вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2022 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін.

Судом досліджено постанову Верховного Суду від 30 липня 2024 року згідно якої ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 січня 2024 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні злочину, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з пунктами 1, 1-1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні злочину, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12 (частина перша статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Таким чином, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої у нього виникло у зв`язку з закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і вичерпання можливості їх отримати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року установлено мінімальну заробітну плату в розмірі 8000 грн.

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 вересня 2018 року у справі № 534/955/17 період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання виправдувальним вироком законної сили.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 63 місяць та 22 дні (з 27 вересня 2018 року по 18 січня 2024 року набрання ухвалою Миколаївського апеляційного суду законної сили).

Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-2203цс15, від якого Верховний Суд не відступав та підтримує у своїх постановах, відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом.»

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №705/4489/20 Верховний Суд щодо застосування ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

При визначенні розміру компенсації морального відшкодування суд враховує обсяг заподіяної шкоди, ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, тривалість перебування позивача під слідством і судом,істотність вимушених змін у її житті, принципи розумності і справедливості, а тому приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди виходячи з наступного розрахунку: 63 місяці х 8000 = 504000 + 5677,32 грн. (8000:31 день = 258,06 грн. в день) 258,06 грн. х22 дні=5677,32 грн.) грн., тобто у розмірі 509677,32 грн. яка визначена з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати (8000 грн), встановленої законодавством на момент відшкодування.

Вказаний розмір не менший, ніж передбачений законом, і не більший ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, яка має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не призводить до його збагачення.

Щодо посилання представника ГУНП України в Миколаївській області про, що при обчисленні компенсації моральної шкоди необхідно виходити із положень частини другої статті 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», якою визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600 грн., то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про державний бюджет на 2024 рік" визначено, що розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду становить 1600 гривень.

Аналізуючи судову практику Верховного Суду при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом судом встановлено, що Верховний Суд роз`яснює про необхідність застосування «мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду», «виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом», «мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування», а тому дійшов висновку, що при вирішенні даної справи необхідно виходити із установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розміру мінімальної заробітної плати величиною 8000 гривень. Крім того, суд приходить до висновку, що відшкодування моральної шкоди завданої позивачеві не є "виплатою" в розумінні ст.ст.56, 62 Конституції України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст.1167,1176 ЦК України , а відтак, підстави для застосування положень ч.2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» відсутні.

Крім того положення ч .2 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» не містять посилання на можливість її застосування при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, яка розраховується у відповідності до вимогу Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 263 - 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоди заподіяної незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у розмірі 509677 (П`ятсот дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) 32 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя