РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 рокуСправа № 495/8365/24
Номер провадження 2/495/4272/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Довгаля О.О.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району про усунення перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району, про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом примусового демонтажу трьох металевих штирів висотою над землею 16 см, 17 см, 16 см, діаметром 20мм, горіха та труби діаметром 32 мм, висотою 43 см з земельної ділянки загального користування біля житлового будинку АДРЕСА_1 ; стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 грн.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. ОСОБА_1 є власником будинку і користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Сусід позивача ОСОБА_2 , встановив на придомовій території біля свого будинку по АДРЕСА_1 , яка є територією загального користування, бетонні блоки, які перекривають під`їзд до паркану та воріт житлового будинку позивача; також насипав купу землі, поставив автомобільні шини, які заважають вільному проходу позивачу та іншим громадянам впродовж його житлового будинку. Позивач звертався з відповідними заявами до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області про порушення відповідачем правил благоустрою населеного пункту.

За заявами позивача Шабівською сільською радою була створена комісія та проведена відповідні перевірка, за результатами якої складено акт про виявлені порушення від 07.06.2024, припис з вимогою усунути виявлені порушення від 07.06.2025. Вказаний припис відповідач виконав частково; згодом на цьому ж місці відповідач висадив зелені насадження, між якими встановив металеві штирі висотою 16 см, 17 см, 16 см, діаметром 20мм; також висадив дерево, біля якого встановив трубу діаметром 32 мм, висотою 43 см.

Вказані об`єкти перешкоджають позивачу та членам його сім`ї користуватись власним нерухомим майном, оскільки розміщені на прохідній частині уздовж будинку позивача; перешкоджають спецтранспорту під`їхати до будинку позивача.

Унаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у його душевних стражданнях та погіршення психологічного стану здоров`я, перенесення емоційного стресу, розгубленості, постійному відчутті тривоги та побоюваннями за своє життя, здоров`я, майно. Моральну шкоду позивач оцінив у 20 000 грн, яку просить стягнути з відповідача.

1.2. Відповідач позовних вимог не визнав. У відзиві від 29.11.2024 представник відповідача зазначав, що ОСОБА_2 протиправних дій не вчиняє, прав позивача не порушує, намагається зберегти зелені насадження. Також вказав, що відповідно до акту Шабівської сільської ради від 07.06.2024 за результатами перевірки території було встановлено порушення із боку позивача, оскільки проїзд до його домоволодіння організований через територію загального користування та пролягає по пішохідній частині території загального користування села, що є порушенням правила благоустрою населеного пункту.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Довгаль О.О. не заперечив того, що його довіритель на прилеглій до свого будинку АДРЕСА_2 території висадив декілька кущів квітів, біля яких встанови дерев`яні кілки для їх підв`язки; висадив дерево та виключно з метою укріплення дерева встановив металеву опору; заперечив встановлення трьох металевих штирів висотою над землею 16 см, 17 см, 16 см. Зазначив, що вказані насадження не перешкоджають вільному проходу по пішохідній частині ділянки вулиці.

1.3. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог суду не подав.

2.Рух справи.

Позов подано до суду 09.09.2024.

Ухвалою від 25.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 01.04.2025 було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні підтримував свій позов, та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, вважав його безпідставним.

4. Фактичні обставини.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.03.2024, витягом з Державного реєстру речових прав станом на 27.03.2023, ОСОБА_1 є власником житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідач є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з довідкою виконкому Шабівської сільської ради від 20.12.2022 № 141 за адресою: АДРЕСА_1 , значиться земельна ділянка, площею 0,0500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка перебуває у користуванні громадянина України ОСОБА_2 .

03.06.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови Шабівської сільської ради про те, що його сусід ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 порушив правила благоустрою: на дорозі встановив бетонні блоки, які перекривають заїзд до будинку заявника. Врегулювати спірну ситуацію самостійно не вдалось.

Для перевірки повідомлених позивачем обставин, Шабівська сільська рада створила комісію.

За результатами роботи комісії 07.06.2024 складено акт щодо розгляду питання по АДРЕСА_1 .

З акту комісії по розгляду питання вбачається, що ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) на придомовій території, яка є територією загального користування, встановив бетонні блоки, що є порушенням правил благоустрою населеного пункту. З цього приводу ОСОБА_2 було надано припис від 07.06.2024 за порушення правил благоустрою за ст.152 КУпАП. Приписом №22 від 06.06.2024 Залозецькому приписано у 15-ти денний строк прибрати бетонні блоки з території загального користування біля будинку АДРЕСА_2 , привести ділянку у належний стан.

Також, відповідно до цього акту, ОСОБА_3 доведено до відома, що під`їзд до його домоволодіння прокладено по пішохідній частині території загального користування, що теж порушує правила благоустрою населеного пункту, відповідальність за що передбачена ст.152 КУпАП.

02.07.2024 ОСОБА_1 знову звернувся із заявою до голови Шабівської сільської ради про те, що його сусід ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 уже не вперше порушує правила благоустрою: прилеглу до житлових будинків територію забруднив будівельним сміттям, що перешкоджає вільному проходу.

Листом від 11.07.2024 сільський голова повідомив позивачу, що територія загального користування, прилегла до будинку АДРЕСА_2 знаходиться у задовільному стані, існує скупчення землі, будівельне сміття відсутнє; пішохідна зона має вільний прохід уздовж будинків позивача і відповідача; роз`яснено право громадян на здійснення заходів із благоустрою села, озелененні, утриманні в належному стані садиб, вулиць; Залозецькому доведено до відома неприпустимість порушення правил благоустрою, необхідність приведення до належного стану прилеглої території до будинку АДРЕСА_2 ; Мозі доведено до відома необхідність у 15-денний термін очистити від будівельного сміття, каміння територію загального користування, прилеглу до будинку АДРЕСА_1 , неприпустимість використання пішохідної зони уздовж його будинку як проїзд для транспорту; закликано до добросусідства.

Листом від 27.12.2024 Шабівська сільська рада за заявою ОСОБА_2 підтвердила, що станом на 27.12.2024 на комунальній території біля будинку по АДРЕСА_2 металеві конструкції, автомобільні шини відсутні.

23.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до Шабівської сільської ради із заявою про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати металеві штирі, трубу та горіх з території загального користування навпроти будинку АДРЕСА_2 .

Листом від 17.02.2025 сільський голова висловив позицію щодо необхідності вирішення питання у судовому порядку.

5. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду прийнятого рішення.

Cтаття 13 ЦПК визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства та встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ЦПК).

Отже, реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтями 4, 5 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом (стаття 13 Конституції України).

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини перша-третя статті 13 ЦК).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 321, стаття 391 ЦК).

У розумінні статті 83 Земельного кодексу України землі загального користування населених пунктів (у т.ч. вулиці, проїзди, шляхи) є землями комунальної власності та належать на праві власності територіальним громадам.

Суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності (пункт «б» статті 80 Земельного кодексу України).

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначено статтями 12, 188 Земельного кодексу, зокрема - це вирішення земельних спорів, контроль за використанням земель.

В межах розгляду справи встановлено, що потенційним місцем розміщення спірних об`єктів (три кілка, горіх, труба біля горіха) є земля загального користування у с. Шабо (земля комунальної власності, яка належать на праві власності територіальній громаді) біля житлового будинку АДРЕСА_2 .

Позивач не є ані постійним користувачем ані орендарем земельної ділянки, що знаходиться навпроти його домоволодіння, та земельної ділянки навпроти домоволодіння відповідача.

В межах своєї компетенції та повноважень орган місцевого самоврядування Шабівська сільська рада, за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 щодо протиправних діянь ОСОБА_2 , станом на грудень 2024 року не виявила порушень у використанні землі комунальної власності біля житлового будинку АДРЕСА_2 .

Доказів про порушення відповідачем у використанні землі комунальної власності біля житлового будинку АДРЕСА_2 станом на день розгляду справи суду також не надано.

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено обставин порушення права власності позивача чи обмеження у його здійсненні з боку відповідача, адже спір виник щодо порядку використання землі загального користування у с. Шабо.

Також суду не надано доказів того, що відповідач, використовуючи свою власність, завдає шкоду або має намір завдати шкоду правам позивача; не надано доказів про зловживання відповідачем правом на користування землею комунальної власності зокрема і у частині озеленення села.

Незалежно від підстав відмови в позові, підстав для відшкодування моральної шкоди, як похідної позовної вимоги, суд не знаходить.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 06.06.2025.

Суддя Ю.Ф. Волкова