1Справа № 335/3574/25 2/335/1998/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Новасардової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Доновської А.В.,

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому на праві особистої приватної власності належить житловий будинок літ. Б, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У квітні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса для посвідчення договору дарування зазначеного житлового будинку та після перевірки відсутності заборони або арешту житлового будинку, нотаріус повідомив, що на зазначений житловий будинок накладено арешт. Звернувшись до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), позивач отримав лист, згідно якого заява про зняття арешту не підлягає задоволенню, оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа) 08.05.2018, виконавче провадження завершено, на виконанні у відділі не перебуває, відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Оскільки наявність арешту порушує право власності, позивач позбавлений можливості зняти арешт з майна в інший позасудовий спосіб, а тому він вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, учасникам процесу встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Судове засідання було відкладено на 09.06.2025.

В судове засідання позивач не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, 25.04.2025 року подала суду заяву, за змістом якої, проти задоволення в повному обсязі позову не заперечує, позов визнає та просить суд розглянути справу за її відсутності.

Від представника третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19.05.2025 року надійшла заява, за змістом якої, представник при прийнятті рішення у даній справі покладається на розсуд суду.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , на праві особистої приватної власності належить житловий будинок літ. Б, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 421900283.

Між тим, під час вчинення нотаріальних дій, було виявлено, що позивач не може посвідчити договір дарування, оскільки на все майно, що належала ОСОБА_1 виконавцем накладено арешт.

Позивач звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою щодо питань здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до листа Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2025 року за №36428/1, за даними АСВП та розділу АСВП «Спецрозділ» на виконанні у відділі ДВС перебувало наступне виконавче провадження ВП № 12433343 з примусового виконання виконавчого листа №2-1224 від 27.03.2003 виданого Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 22.04.2009 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 28.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та внесено обтяження у відповідні реєстри. Відповідно до Інформаційної довідки реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровані обтяження, а саме: Номер запису про обтяження: 21138282 (спеціальний розділ) Дата, час державної реєстрації: 28.06.2017 13:38:25 Державний реєстратор: Куртов Максим Володимирович, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька обл. Документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна, серія та номер: 12433343, виданий 28.06.2017, видавник: Вознесенівський ВДВС м.Запоріжжя Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35897921 від 28.06.2017 13:38:37, Куртов Максим Володимирович, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька обл. Вид обтяження: арешт нерухомого майна Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна Орган державної влади, Обтяжувач: Вознесенівський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, , країна реєстрації: Україна Опис предмета обтяження: все майно.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.09.2017 року, відповідачу по справі ОСОБА_3 , після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_4 ».

Згідно з розрахунком заборгованості Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 26.04.2018 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1224 від 27.03.2003 загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 31.03.2018 року становила 37 562,99грн.

Як зазначає у позовній заяві позивач, та відповідач в заяві про визнання позову, що між сторонами була досягнута домовленість про те, що він виплачує відповідачу заборгованість за сплати аліментів в сумі 37 562,99 грн. та до досягнення дитиною повноліття питання про утримання дитини буде вирішуватись сторонами за обопільною згодою, з урахуванням батьківських обов`язків.

Згідно квитанціями Укрпошти, долученими позивачем до матеріалів справи, позивач виконав свій обов`язок зі сплати заборгованості, що підтверджується чотирма поштовими переказами: від 28.04.2018 року на суму 13 000,00 грн., від 30.05.2018 року на суму 7 000,00 грн., від 18.07.2018 року на суму 3 000,00 грн., від 30.08.2018 року на суму 14 565,00 грн., що у сумі складає 37 565,00 грн.

Разом з цим, відповідно до вищевказаного листа Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.04.2025 року за № 36428/1 вбачається, що 08.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п. ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (Стягувачем ОСОБА_5 подано до канцелярії відділу виконавчої службу письмову заяву про повернення виконавчого документа. Заборгованість по аліментам за виконавчим документом станом на 29.04.2018 року становить 26271,74 грн.). Наразі вищезазначене виконавче провадження завершено і на виконанні у відділі не перебуває, відсутня інформація, щодо виконання рішення суду.

З пояснень третої особи вбачається, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень - спецрозділ, за параметрами пошуку: Боржник - ОСОБА_1 було встановлено , що виконавче провадження з виконання виконавчого документу на підставі якого було накладено арешт, обтяження № 21138282 наразі на виконанні у відділі не перебуває, підстави щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні.

Тобто на теперішній час виконавче провадження завершено, однак арешт з всього майна позивача знято не було.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Після закінчення виконавчого провадження, державний виконавець повинен зняти, арешти та інші обмеження, які накладаються на майно впродовж виконання виконавчих дій. Відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17.

На сьогодні позивач позбавлений вільно розпоряджатися своїм майном, яке належить йому, проте арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, виконавче провадження завершено, на виконанні у відділі виконавчої служби не перебуває, позивачем (боржником) у повному обсязі погашена заборгованість перед відповідачем (стягувачем), беручи до уваги, що арешт накладений на майно позивача досі не знятий, суд дійшов висновку, що його наявність створює перешкоди у здійсненні позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому порушені права позивача як власника нерухомого майна у даному випадку підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Відповідач в свою чергу визнала позов.

З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт нерухомого майна вже завершено, а арешт, накладений на майно порушує право власності позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В той же час, позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст.13 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 18, 19, 76-78, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати (зняти) арешт майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про арешт майна боржника від 28.06.2017 року прийнятої в межах виконавчого провадження №12433343, а саме: номер запису про обтяження: 21138282 (спеціальний розділ); Дата, час державної реєстрації: 28.06.2017 13:38:25 Державний реєстратор: Куртов Максим Володимирович, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька обл.; Документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна, серія та номер: 12433343, виданий 28.06.2017, видавник: Вознесенівський ВДВС м.Запоріжжя Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35897921 від 28.06.2017 13:38:37, Куртов Максим Володимирович, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Запорізька обл.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна Орган державної влади, Обтяжувач: Вознесенівський ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, , країна реєстрації: Україна.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса: м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 6.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 червня 2025 року.

Суддя І.В. Новасардова