Справа № 345/2352/25
Провадження № 4-с/345/6/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.

представника скаржника Юріна Ю.В.

представника державної виконавчої служби Лисенчук О.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вирасток Юрія Мирославовича, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, а саме просить визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року; зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості щодо аліментних платежів станом на 16.04.2025 р. у ВП №62529335 за період 19.06.2020 року по 16.04.2025 року; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника у ВП №62529335.

Скаргу мотивує тим, що заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.03.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено, постановлено стягувати із ОСОБА_1 на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом їх виплати в інтересах дитини на ім`я стягувача ОСОБА_2 . Судовий наказ Калуського міськрайонного суду від 08.07.2020 року по справі №345/2084/20 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів відкликано. Вказане заочне рішення набуло законної сили 16.04.2025 року.

09.05.2025 року на адресу електронної пошти була отримана відповідь на адвокатський запит, а саме було надано копію постанови від 10.07.2020 року про відкриття виконавчого провадження №62529335 і розрахунок зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року. Скаржник зазначає, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є незаконним, оскільки складений з порушенням процедури розрахунків. Стороною скаржника з`ясовано, що для розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно вищевказаного судового наказу середня місячна заробітна плата працівника по Івано-Франківській області бралася ані з офіційних даних Державної служби статистики України, ані з даних Міністерства фінансів України, які між собою ідентичні. Так, у розрахунку заборгованості середня місячна заробітна плата працівника по Івано-Франківській області за 2020 рік вказана 77373,00 грн., а згідно офіційних даних Державної служби статистики України виходить сума 67979,00 грн. У розрахунку заборгованості середня місячна заробітна плата працівника по Івано-Франківській області за 2021 рік вказана 152358,00 грн., а згідно офіційних даних Державної служби статистики України виходить сума 143891,00 грн. У розрахунку заборгованості середня місячна заробітна плата працівника по Івано-Франківській області за 2022, 2023 та 2024 роки вказані 159924,00 грн., а згідно офіційних даних Державної служби статистики України виходить сума по 141924,00 грн. У розрахунку заборгованості середня місячна заробітна плата працівника по Івано-Франківській області за 2025 рік вказана 47088,00 грн., а згідно офіційних даних Державної служби статистики України виходить сума 41932,00 грн. Таким чином, скаржник зазначає, що відповідно до наведених розрахунків сума коштів, яка підлягала стягненню, станом на 16.04.2025 року 169893,50грн., а не 189147,75 грн. Оскільки сума коштів, сплачених боржником/стягнутих виконавцем станом на 16.04.2025 року є 72119,35 грн., то сума заборгованості/переплата по сплаті аліментів станом на 16.04.2025 року, становить 97774,15 грн., а не 117098,40 грн.

Щодо протиправності дій старшого державного виконавця Вирасток Ю.М. щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року. У матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про арешт коштів боржника від 03.09.2024 року, яким державний виконавець постановив накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 91929,40 грн.

Крім того, у матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року, яким державний виконавець постановив накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 147358,96 грн.

Згідно із п.80 постанови НБУ №163 кошти, арештовані на рахунку платника, забороняється використовувати до надходження платіжної інструкції за тим документом про арешт коштів, для забезпечення виконання якого накладався арешт або до отримання передбачених законодавством України документів про зняття арешту з коштів. Надавач платіжних послуг платника до арешту суми в розмірі, який визначений документом про арешт коштів, продовжує арештовувати кошти, що надходять на рахунок платника, та виконує платіжні інструкції стягувача з урахуванням тієї суми, яку раніше частково списано на підставі платіжних інструкцій стягувача за тим документом про арешт коштів, для забезпечення якого було накладено арешт на кошти на рахунку платника.

Скаржник наголошує, що таким чином державним виконавцем при примусовому виконанні судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року постановами про арешт коштів боржника від 03.09.2024 року та від 29.01.2025 року накладено арешт на грошові кошти на загальну суму 239 288,36 грн. Тобто відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року сума заборгованості/переплата по сплаті аліментів станом на 16.04.2025 року державним виконавцем вказана 117028,40 грн., а у матеріалах виконавчого провадження наявна постанова про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року у межах суми звернення стягнення 147358,96 грн. Зазначене свідчить про протиправний характер дій головного державного виконавця при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року та незаконність самої постанови. Тому скаржник змушений звернутися до суду із вищевказаною скаргою.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав з вищенаведених підстав. Просить скаргу задоволити у повному обсязі.

Представник державної виконавчої служби в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги. Наголосила, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року складений відповідно до вимог діючого законодавства, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника саме для Калуського району Івано-Франківської області, оприлюдненої органом статистики, що відповідає вимогам частини другої статті 195 СК України. Інформація про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості. Головне управління статистики в Івано-Франківській області щокварталу надавало виконавчій службі інформацію щодо розміру середньомісячної заробітної плати у Калуському районі. Проте, у зв`язку із введенням воєнного стану у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників. Тому державний виконавець, починаючи з 24.02.2022 року розраховує заборгованість по аліментах, виходячи з помісячних останніх показників середньої заробітної плати працівника згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Головного управління статистики в Івано-Франківській області, для даної місцевості (тобто Калуського району), оприлюдненої органом статистики.

Щодо постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року, то вказана у постанові сума у розмірі 147358,96 грн. включає, окрім суми стягнення, суму виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів. При цьому представник державної виконавчої служби зазначила, що така сума з урахуванням розміру штрафу та виконавчого збору нарахована орієнтовно, оскільки постанови про стягнення штрафу і виконавчого збору ще не виносились, а будуть постановлені при завершенні виконавчого провадження.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином. Водночас її неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Калуському відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №62529335 з виконання судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавче провадження відкрите згідно з постановою державного виконавця від 10.07.2020 року.

Із матеріалів справи вбачається, що визначення розміру аліментів згідно судового наказу № 345/2084/20 від 08.07.2020 року було здійснено державним виконавцем Калуського відділі державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області, виходячи із показників середньомісячної заробітної плати, які визначені Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області для Калуського району.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі- Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності;4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно пунктів, 1, 11, 2 частини 1 статті 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу (ч.1 ст. 24 Закону).

В даному випадку виконавче провадження відкрито за місцем проживання боржника - територія Калуського району Івано-Франківської області.

Порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (ч.1 ст. 71 Закону).

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч.3 ст. 71 Закону).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи закордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України).

Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.

Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування ч. ч. 2, 3 ст. 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Ця Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

За змістом пункту 4 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих з інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості.

Тобто довідка про інформацію про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості є самостійним документом, який береться до уваги при розрахунку заборгованості.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено до теперішнього часу.

Законом України «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ (набув чинності з 25 березня 2022 року) зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). За рішенням про стягнення аліментів підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці, які здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, перераховують стягнуті кошти на визначений у заяві або зверненні стягувача рахунок, а у разі відсутності реквізитів рахунка стягувача - на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, приватного виконавця".

Відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Таким чином, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників.

Так, згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Головного управління статистики в Івано-Франківській області (https://www.ifstat.gov.ua/), огляд якого здійснено в судовому засіданні, наявна інформація щодо середньомісячної заробітної плати працівників по районах за 2017, 2018, 2019, 2020 та 2021 роки. Щодо 2022-2025 років відповідна інформація відсутня.

При цьому, будь-яких змін до статті 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану законодавцем внесено не було, а тому у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.

Суд вважає, що державний виконавець правомірно та обґрунтовано нарахував ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів, виходячи із розміру середньої заробітної плати працівника, оприлюдненої органом статистики, для даної місцевості, тобто Калуського району Івано-Франківської області, що відповідає вимогам ч.2 ст. 195 СК України. Посилання заявника на те, що розмір заборгованості повинен розраховуватися, виходячи із розміру середньої заробітної плати, встановленої Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області саме в цілому по Івано-Франківській області, не заслуговують на увагу, оскільки, як вказувалося вище, ч.2 ст. 195 СК України передбачає основою для нарахування розміру аліментів у частці від заробітку для боржника, який не працював, розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Враховуючи, що місцем виконання судового наказу є Калуський район, який є окремою адміністративно-територіальною одиницею, відсутні підстави розраховувати заборгованість, виходячи із розміру середньої заробітної плати, встановленої в цілому по Івано-Франківській області.

Тому вимоги скаржника про визнання незаконним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості щодо аліментних платежів станом на 16.04.2025 р. у ВП №62529335 за період з 19.06.2020 року по 16.04.2025 року є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені якЗаконом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно(кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна(коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилучені вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно(кошти) боржника,виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам,що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону ).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області від 03.09.2024 року в рамках виконавчого провадження №62529335 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 91929,40 грн.

Крім того, постановою державного виконавця Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області від 20.01.2025 року в рамках виконавчого провадження №62529335 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 147358,96 грн.

Отже, в рамках одного виконавчого провадження №62529335 державним виконавцем винесено дві постанови про арешт коштів боржника на загальну суму 239 288,36 грн.

Натомість відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно судового наказу №345/2084/20 від 08.07.2020 року сума заборгованості/переплата по сплаті аліментів станом на 16.04.2025 року становить 117 028,40 грн

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що розмір виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів визначається відповідними постановами державного виконавця. Водночас державним виконавцем відповідних постанов суду не було надано.

Враховуючи, що станом на дату винесення постанови про арешт коштів боржника від 20.01.2025 року суми витрат виконавчого провадження та суми штрафів не були визначені, про що не заперечила державний виконавець у судовому засіданні, накладення арешту на грошові кошти боржника у сумі, яка перевищує розмір заборгованості по аліментах, є незаконним.

За таких обставин вимоги скаржника в частині визнання незаконною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року у виконавчому провадженні №62529335 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, скаргу слід задоволити частково.

На підставі наведеного, ч.2 ст.195 СК України, Закону України «Про виконавче провадження», керуючисьст.ст. 259, 353, 450, 451 ЦПК України , -

у х в а л и в:

Скаргу задоволити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 29.01.2025 року у виконавчому провадженні №62529335, яка винесена головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вирасток Юрієм Мирославовичем при примусовому виконанні судового наказу №345/2084/20, виданого 08.07.2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2025 року.

Суддя