Справа №645/5740/24
Провадження № 2/638/1730/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м.Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сікорського А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 - Бронової Ю.Г.,

представника відповідача ФОП ОСОБА_2 - Рижкова І.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Бронової Юлії Георгіївни, представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Рижкова Івана Петровича у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Саутенко Наталія Владиславівна, Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії та визнання договору недійсним,

встановив:

26 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 Бронова Юлія Георгіївна через систему «Електронний суд» звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Саутенко Наталія Владиславівна, Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії та визнання договору недійсним.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2024 року вищевказану позовну заяву направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Саутенко Наталія Владиславівна, Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії та визнання договору недійсним за правилами загального позовного провадження.

Призначено підготовче судове засідання.

Представником позивача подано клопотання про витребування доказів.

Просить витребувати у СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (61039, місто Харків, проспект Любові Малої, 45) з матеріалів кримінального провадження № 0000002 від 04.01.2017 належним чином завірені копії документів, а саме:

- договір оренди майна, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), згідно з яким останній передано в оренду на два роки одинадцять місяців приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- документів, підтверджуючих вартість об`єкту оренди, на час укладання договору оренди, укладеного між ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, щодо приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- документи на підтвердження додержання умов договору оренди, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), згідно з яким останній передано в оренду на два роки одинадцять місяців приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5574-В-С, укладений 31.05.2018 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1643;

- акт прийому-передач приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, АДРЕСА_2 літ. «А-6» до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5574-В-С від 31.05.2018;

- звіт про оцінку майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») для його продажу шляхом викупу та всі додатки до цього звіту;

- документи щодо інвентаризації майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») перед його продажем, в тому числі технічні паспорти та акти інвентаризації;

- заяви орендаря про надання дозволу на проведення невід`ємного поліпшення орендованого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») та дозволи на проведення такого поліпшення;

- документів на підтвердження здійснень орендарем, ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ) поліпшення орендованого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»), які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

- аудиторський висновок щодо підтвердження фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») за рахунок коштів орендаря;

- у разі проведення поліпшення приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., по адресу АДРЕСА_1 літ. «А-6»: погоджену орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт, копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані поліпшення орендованого нерухомого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції тощо;

- звіт оцінювача про наявність та вартість поліпшень приміщення підвальної частини № 8, 8а, 86, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- отримання орендарем, ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), письмової згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень приміщення (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 86, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., по адресу АДРЕСА_1 літ. «А-6»), які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

- висновок будівельної експертизи щодо здійснення невід`ємних поліпшень, приміщення підвальної частини № 8, 8а, 85, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- підтвердження вартості невід`ємних поліпшень приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, АДРЕСА_2 літ. «А-6», висновком будівельної експертизи.

Для отримання зазначених документів, ОСОБА_5 , як представник позивача, зверталась до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР, мені була надана відповідь, в якій зазначено, що оригінали приватизаційної справи та документи орендної справи були вилучені 06.03.2019 старшим слідчим Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 по справі № 639/687/19, а відтак надати запитувані документи управління не має змоги.

В ухвалі Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.02.2019 по справі № 639/687/19 зазначено, що в провадженні СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000002 від 04.01.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Харківською місцевою прокуратурою № 2.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 не є стороною кримінального провадження, йому не можуть бути надані копії матеріалів кримінального провадження.

Вважає, що зазначені вище докази можуть підтвердити або спростувати законне право ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ) на викуп орендованого майна відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна», яким передбачено, що орендар одержує право на викуп орендованого майна за ціною, визначеною за результатами його незалежної оцінки, якщо виконується кожна з таких умов:

-орендарем здійснено поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна:

-орендар отримав письмову згоду орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень, які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

-невід`ємні поліпшення виконані в межах трирічного строку з дати визначення ринкової вартості майна для цілей укладання договору оренди або для цілей продовження договору оренди;

-здійснення і склад невід`ємних поліпшень, у тому числі невід`ємний характер поліпшень, підтверджені висновком будівельної експертизи, а вартість невід`ємних поліпшень, підтверджених висновком будівельної експертизи, визначена суб`єктом оціночної діяльності;

-орендар належно виконує умови договору оренди, відсутня заборгованість з^. орендної плати; договір оренди є чинним на момент приватизації.

-Надання згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень здійснюється в порядку, визначеному Фондом державного майна України або місцевою радою.

-Згідно з п.8.2. Порядку продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні, ціна продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, установлюється на підставі результатів його оцінки.

-Оцінка майна, яке підлягає приватизації, проводиться відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої постановою КМУ №1891 від 10.12.2003.

-Згідно з п. 70 Методики, для визначення вартості об`єктів нерухомості, що приватизуються відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", у тому числі разом із земельними ділянками, на яких розташовані такі об`єкти, застосовується незалежна оцінка, яка проводиться відповідно до національних стандартів оцінки з урахуванням вимог цієї Методики та Методики оцінки земельних ділянок.

-Згідно з абз.6 п.73 Методики, порядок оцінки орендованого нерухомого майна (майна, що надавалося у концесію), що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди (концесії), під час приватизації, встановлюється Фондом державного майна. Порядком також визначається процедура ідентифікації невід`ємних поліпшень, здійснених за рахунок коштів орендаря (концесіонера).

-Зазначений порядок встановлений ФДМУ, а саме Порядок оцінки орендованого нерухомого майна що містить невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації, затверджений наказом ФДМУ від 27.02.2004 №377.

-Згідно з п.2.І. Порядку, ідентифікацією поліпшень орендованого нерухомого майна , (далі - ідентифікація поліпшень) є встановлення суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання факту відповідності підтверджувальних документів, наданих орендарем, про здійснені ним заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого нерухомого майна та (або) його споживчих якостей (далі - поліпшення), наявним поліпшенням, які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди і які здійснені за рахунок коштів орендаря та за згодою орендодавця. Ідентифікуються поліпшення, що здійснені протягом строку дії договору оренди та наявні на дату оцінки.

-Відповідно до п.2.2. Порядку, підтверджувальні документи про здійснені орендарем поліпшення, що подаються ним до відповідного органу приватизації, включають:

-договір оренди, укладений з дотриманням вимог законодавства;

-письмову згоду орендодавця на здійснення орендарем поліпшень орендованого нерухомого майна за його кошти;

-погоджену орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт, копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані поліпшення орендованого нерухомого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції тощо;

-аудиторський висновок щодо підтвердження фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна за рахунок коштів орендаря. Аудиторський висновок має містити розшифровку періодів освоєння, напрямів та джерел фінансування поліпшень, у тому числі за рахунок коштів орендаря, з посиланням на підтверджу вальні документи;

-довідку, видану орендарем та завірену аудитором, про суму витрат, понесених орендарем у зв`язку із здійсненням поліпшень, яка віднесена орендарем на збільшення вартості його необоротних активів, у розмірі, який перевищує встановлену законодавством з питань оподаткування частку витрат для включення їх до валових витрат. При визначенні суми зазначених витрат ураховується невідшкодована орендодавцю вартість придатних для подальшого використання будівельних матеріалів, виробів, конструкцій, устаткування, отриманих орендарем під час здійснення поліпшень.

-А відтак, сторона позивача вважає, що зазначені документи мають важливе значення та без наявності яких не можливо здійснити всебічний та повний розгляд справи.

Представником відповідачки подано клопотання про долучення доказів. Просить визнати поважними причини неподання ОСОБА_2 доказів у встановлений законом строк, тобто разом з відзивом на позов, та встановити ОСОБА_2 додатковий строк до 04.06.2025 року включно для подання наступних письмових доказів: копію колективного звернення від 30.10.2019 з додатком; копію листа Харківської місцевої прокуратури № 1 від 04.02.2019 №04-20-6507-19; копію адвокатського запиту від 29.01.2025; копію листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 06.02.2025 № вих/393/9-25, та прийняти їх до розгляду.

Клопотання обгрунтовано тим, що у позовній заяві від 25.09.2024 позивач на аркуші 6 зазначив, що Юридичним департаментом Харківської міської ради було надано відповідь від 22.02.2019 на колективне звернення щодо дотримання законодавства під час набуття ОСОБА_6 права власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 8, 8а, 9, 9а, 10, 11, ІІ, ІІа, ІІб загальною площею 102,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана інформація є частиною обґрунтування позовної вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 31.05.2018 №5574-В-С, укладеного між Управлінням та ФОП ОСОБА_6 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №1643. До позовної заяви під пунктом 11 додатку позивачем долучено сканкопію листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 22.02.2019 №1354/9-09 на ім`я ОСОБА_7 з приміткою «для інформування інших». В першому абзаці вказаного листа зазначено, що це відповідь на колективне звернення від 30.01.2019, яке надійшло до розгляду з Харківської місцевої прокуратури № 1 листом від 04.02.2019 №04-20-6507-19.

Просить суд звернути увагу, що позивач в пункті 11 додатку до позову зазначив, що оригінал вказаного листа знаходиться у нього. При цьому, позивачем не було долучено до позовної заяви копію безпосередньо колективного звернення від 30.01.2019, хоча за текстом позовної заяви позивач надає власне тлумачення змісту тексту колективного звернення.

Однак, за відсутності самого колективного звернення учасники справи, насамперед відповідачі, а також суд, позбавлені можливості надати коректну на об`єктивну оцінку як змісту колективного звернення, так і змісту листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 22.02.2019 №1354/9-09. ОСОБА_2 вважає за необхідне подати до суду письмові докази з метою забезпечення як об`єктивності в оцінці змісту колективного звернення від 30.01.2019 та листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 22.02.2019 №1354/9-09, так і задля правильної оцінки порушення або дотримання позивачем строків позовної давності за вищевказаною позовною вимогою.

Отже, зі змісту колективного звернення вбачається, що особи, які його підписали, були обізнані з реквізитами договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 31.05.2018 №5574-В-С, укладеного між Управлінням та ФОП ОСОБА_8 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №1643 (надалі також - Договір №5574-В-С), складом сторін даного правочину, його предметом та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно власника Спірного майна. Також, додатком до колективного звернення від 30.01.2019 є реєстр присутніх на зборах місцевих мешканців, згідно номерів квартир багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому навпроти квартири АДРЕСА_3 зазначений позивач, ОСОБА_9 , а також міститься його особистий підпис.

Вказаний письмовий доказ підтверджує факт обізнаності позивача про дату та правову підставу набуття ОСОБА_2 права власності на Спірне майно щонайменше за станом нам 30.01.2019 року. Вказана обставина має істотне значення для правильного вирішення справи з огляду на приписи статей 258, 261 та 267 ЦК України, а також частини 2 ст. 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна».

Вказані докази підтверджують правові підстави знаходження оригіналу колективного звернення в Харківській міській раді, а також підставу та дату отримання ОСОБА_2 всіх вищеперелічених доказів.

Відзив на позов був поданий ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника до суду 13.01.2025. На час подання відзиву у ОСОБА_2 були відсутні вказані докази. Так само ці докази не були в розпорядження ОСОБА_2 і до відкриття провадження у справі. Більш того, саме позивач був зобов`язаний в силу припису ч.2 ст. 83 ЦПК України подати сканкопію колективного звернення від 30.01.2019 з додатком до суду разом з позовною заявою. Відтак, відповідачу був потрібен час для ознайомлення з усіма додатками до позовної заяви, а також вжиття заходів для збору доказів, у зв`язку з чим мною було подано адвокатський запит до Харківської міської ради. Вважаємо, що викладені обставини свідчать про поважність причин неподання ОСОБА_2 вказаних доказів разом з відзивом від 13.01.2025.

На виконання вимог ч.5 ст. 95 ЦПК України повідомляє, що оригінали колективного звернення від 30.10.2019 з додатком, листа Харківської місцевої прокуратури №1 від 04.02.2019 №04-20-6507-19 та адвокатського запиту від 29.01.2025 знаходяться в Харківській міській раді, а листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 06.02.2025 № вих/393/9-25 - у ОСОБА_2 .

Також представник відповідача подав клопотання про закриття провадження у справі №645/5740/24 в частині позовної вимоги визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 31.05.2018 № 5574-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради () та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №1643, із роз`ясненням позивачу ОСОБА_3 що розгляд справи за вказаною позовною вимогою віднесено до компетенції Господарського суду Харківської області.

Клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог мотивовано тим, що договір №5574-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , посвідчений 31.05.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1643 (надалі також - Договір №5574-В-С) був укладений сторонами вказаного правочину на підставі рішення Харківської міської ради від 21.06.2017 №691/17 «Про Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр.» та рішення Харківської міської ради від 21.02.2018 №1008/18 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова», про що зазначено в преамбулі вказаного Договору. Об`єктом купівлі-продажу за Договором №5574-В-С є нежитлові приміщення підвальної частини №8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б загальною площею 63,2 кв.м. в житловому будинку літ. А-6, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , орендовані ФОП ОСОБА_6 (після одруження прізвище змінено на ОСОБА_8 ), які належать до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Тобто, предметом Договору № 5574-В-С є об`єкт комунальної власності територіальної громади м. Харкова, відчуження якого відбувається в порядку приватизації комунального майна. Зі змісту Договору №5574-В-С вбачається, що предмет договору був в оренді ФОП ОСОБА_6 як фізичної особи-підприємця і саме в цьому статусі нею був укладений вказаний Договір.

Частина 1 ст. 19 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (надалі- ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч.2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду, та справи у спорах щодо продажу пакетів акцій, що належать державі у статутному капіталі банків. Завершення процедури приватизації та укладення Договору №5574-В-С здійснювалося у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VIII (надалі - Закон №2269), який набрав чинність з 07.03.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону №2269 спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону. Аналогічна за змістом норма була закріплена в ст.30 чинного до 07.03.2018 року Закону України «Про приватизацію державного майна». В даній справі учасником справи є фізична особа ОСОБА_3 (позивач). З приводу того, що одним з учасників справи за спором щодо приватизації державного та комунального майна є фізична особа, наявні правові висновки Великої Палати Верховного Суду.

Так, в постанові від 12.05.2020 у справі №925/308/18 за позовом Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області до Товарної біржі Агропромислового комплексу Центральних областей України, Лубенської сільської ради та фізичної особи ОСОБА_10 про визнання результатів аукціону недійсним, визнання договору недійсним та повернення майна Велика Палата Верховного Суду виклала такі висновки: «.6.16. Як вбачається з позовної заяви, прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом до відповідачів у межах правовідносин щодо відчуження комунального майна, стверджуючи про незаконність такого відчуження, як проведеного поза межами та всупереч нормативно передбаченої для відчуження такого майна процедури приватизації.

Спір про те, чи слід було Лубенській сільраді відчужувати спірне майно виключно в межах приватизаційної процедури в розумінні законів № 2163-ХІІ та №2171-ХІІ, чи у цьому випадку була прийнятна також інша процедура відчуження, є спором щодо приватизації комунального майна.

Спосіб, який обрав позивач для захисту порушених прав, не змінює правової природи спору, який виник щодо порушення умов та процедури приватизації спірного майна. Адже в позовній заяві позивач посилається саме на неможливість продажу приміщення ліквідованої загальноосвітньої школи загальною площею 322,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, шляхом його відчуження у порядку, визначеному Положенням про порядок відчуження майна комунальної власності Лубенської сільської ради, затвердженого рішенням Лубенської сільської ради від 27 травня 2011 року №6-8/VI (та, відповідно, Порядком відчуження об`єктів державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 червня 2007 року № 803), як на підставу поданого позову для обґрунтування змісту стверджуваного позивачем порушення та забезпечення належного відновлення порушеного права.

Отже, з урахуванням характеру спірних правовідносин, а також наявності прямої вказівки закону на вид судочинства, у якому має розглядатись така категорія справ, спір у цій справі підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а участь фізичної особи у процедурі відчуження майна не змінює правової природи такого юридичного спору та не є підставою для вирішення його в порядку цивільного судочинства.

Відповідна правова позиція викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 903/456/18 у правовідносинах, які є подібними, адже також виникли у спорі щодо правомірності відчуження органом місцевого самоврядування комунального майна поза межами приватизаційної процедури в розумінні законів № 2163-ХІІ та № 2171-ХІІ.». Аналогічні за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.04.2020 у справі №182/18/17.

Підсумовуючи викладене, вважає, що позовна заява ОСОБА_3 від 25.09.2024 в частині позовної вимоги до ФОП ОСОБА_6 та Управління про визнання недійсним Договору № 5574-В-С підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

У судовому засіданні представник позивача просила клопотання про витребування доказів задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував.

Клопотання про долучення доказів та про закриття провадження у справі підтримав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення клопотання представника відповідача заперечувала, оскільки даний спір не стосується господарських правовідносин.

Відповідачі та їхні представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, розглянувши подані клопотання, суд доходить таких висновків.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини перша - п`ята статті 83 ЦПК України).

Частиною першою - третьою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з приписами статті 177 ЦПКУ позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин і наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, з метою повного, всебічного з`ясування обставин справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, практику Європейського суду з прав людини, яка зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року), враховуючи, що позивач не має можливості їх отримати особисто, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів та про поновлення строку на подання та долучення доказів, так як відомості, які містяться у вказаних документах, мають важливе значення для встановлення всіх фактичних обставин та правильного вирішення справи, ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

Стосовно вирішення питання юрисдикційності цього спору суд виходить з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року в справі №522/3454/16-ц).

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер. Так, згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Таким чином, критеріями розмежування судової юрисдикції (зокрема господарської та цивільної юрисдикції), тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад учасників правовідносин, зміст їх прав та обов`язків, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ та/або спорів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці, розглядають господарські суди.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 607/6079/18, провадження № 14-485цс18, ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 199/6042/19, провадження № 14-117цс21.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, яка передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Отже, у цій справі, суб`єктивний склад - це фізична особа та фізична особа підприємець, між якими наявний спір про цивільне право щодо нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_3 , є власником квартири АДРЕСА_4 . Право власності на квартиру до нього перейшло на підставі двох договорів купівлі-продажу кварти від 25.06.1997 зареєстрованих в реєстрі за № 2-2737 та № 2-2739. В будинку АДРЕСА_1 , є підвальні приміщення, в яких знаходиться внутрішньобудинкові системи інженерного забезпечення житлового будинку, які призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Відповідачем 1 проведені будівельні роботи з реконструкції підвальних приміщень.

При цьому із позовної заяви та доданих документів не вбачається наявності між сторонами господарських правовідносин, зокрема, які стосуються підприємницької діяльності.

За таких обставин для встановлення наявності чи відсутності підстав, визначених частиною першою статті 255 ЦПК України для закриття провадження у справі, суду необхідно встановлення дійсної правової природи правовідносин, ак саме, господарських правовідносин, зокрема, які стосуються підприємницької діяльності, що виникли між сторонами, у сукупності із суб`єктним складом сторін спору та підстав заявленого позову. На даний час судом не встановлено наявності підстав, які б давали суду змогу дійти висновку про належність даного спору, в частині позовних вимог про визнання договору недійсним, до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до вимог частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду, закриття провадження у справі, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

За таких обставин, відповідно до вимог статей 189, 200 ЦПК України, зважаючи на принцип розумного строку розгляду справи, достатнього часу, наданого сторонам для реалізації своїх процесуальних прав, суд доходить висновку, що у підготовчому судовому засіданні проведено всі процесуальні дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження з метою виконання завдань підготовчого судового засідання, спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, підстав для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі немає. Відтак підстав для відкладення підготовчого судового засідання або оголошення перерви у підготовчому судовому засіданні суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників справи.

Керуючись статтями 76, 84, 127, 255, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Бронової Юлії Георгіївни про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (61039, місто Харків, проспект Любові Малої, 45) з матеріалів кримінального провадження № 0000002 від 04.01.2017 належним чином завірені копії документів, а саме:

- договір оренди майна, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), згідно з яким останній передано в оренду на два роки одинадцять місяців приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , 3 літ. «А-6»;

- документів, підтверджуючих вартість об`єкту оренди, на час укладання договору оренди, укладеного між ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, щодо приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, АДРЕСА_2 літ. «А-6»;

- документи на підтвердження додержання умов договору оренди, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), згідно з яким останній передано в оренду на два роки одинадцять місяців приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5574-В-С, укладений 31.05.2018 між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 1643;

- акт прийому-передач приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, АДРЕСА_2 літ. «А-6» до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень № 5574-В-С від 31.05.2018;

- звіт про оцінку майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») для його продажу шляхом викупу та всі додатки до цього звіту;

- документи щодо інвентаризації майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») перед його продажем, в тому числі технічні паспорти та акти інвентаризації;

- заяви орендаря про надання дозволу на проведення невід`ємного поліпшення орендованого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») та дозволи на проведення такого поліпшення;

- документів на підтвердження здійснень орендарем, ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ) поліпшення орендованого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»), які неможливо відокремити від відповідного об`єкта без заподіяння йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності для цілей оренди майна;

- аудиторський висновок щодо підтвердження фінансування здійснених поліпшень орендованого нерухомого майна (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6») за рахунок коштів орендаря;

- у разі проведення поліпшення приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., по адресу АДРЕСА_1 літ. «А-6»: погоджену орендодавцем проектно-кошторисну документацію на проведення поліпшень, підписані замовником і підрядником акти виконаних будівельних робіт, копії документів, що підтверджують проведені орендарем розрахунки за виконані поліпшення орендованого нерухомого майна, у тому числі придбані матеріали, конструкції тощо;

- звіт оцінювача про наявність та вартість поліпшень приміщення підвальної частини № 8, 8а, 86, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- отримання орендарем, ФОП ОСОБА_2 (до зміни прізвища ОСОБА_4 ), письмової згоди орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень приміщення (приміщення підвальної частини № 8, 8а, 86, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., по адресу АДРЕСА_1 , З літ. «А-6»), які надають йому право на приватизацію майна шляхом викупу;

- висновок будівельної експертизи щодо здійснення невід`ємних поліпшень, приміщення підвальної частини № 8, 8а, 85, 9, 9а, 9б площею 63,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 літ. «А-6»;

- підтвердження вартості невід`ємних поліпшень приміщення підвальної частини № 8, 8а, 8б, 9, АДРЕСА_2 літ. «А- 6», висновком будівельної експертизи.

Клопотання представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Рижкова Івана Петровича про долучення доказів задовольнити.

Долучити до матеріалів справи наступні письмові докази:

- копія колективного звернення від 30.10.2019 з додатком;

- копія листа Харківської місцевої прокуратури №1 від 04.02.2019 № 04-20-6507-19;

- копія адвокатського запиту від 29.01.2025;

- копія листа Юридичного департаменту Харківської міської ради від 06.02.2025 №вих/393/9-25.

У задовленні клопотання представника відповідача ФОП ОСОБА_2 адвоката Рижкова Івана Петровича про закриття провадження в частині позовних вимог відмовити.

Роз`яснити, що особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Копію ухвали для її виконання направити до СВ Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області (61039, місто Харків, проспект Любові Малої, 45).

Встановити строк виконання ухвали до 05 серпня 2025 року.

Закрити підготовче засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Саутенко Наталія Владиславівна, Харківська міська рада, Інспекція державного архітектурно будівельного контролю Департаменту містобудування та архітектури Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про зобов`язання вчинити дії та визнання договору недійсним.

Призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11 серпня 2025 року о 13 годині 00 хвилин у приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова (61202, м. Харків, проспект Перемоги, 52-В).

Викликати учасників справи в судове засідання.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному веб - порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 09 червня 2025 року.

Суддя В. М. Яковлева