Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/630/25
Провадження № 2/936/183/2025
06.06.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі судді Пелих О.О., за участі секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань в селищі Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
21.05.2025 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася позивачка ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.
Позов мотивовано тим, що її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 побудували за життя житловий будинок АДРЕСА_1 й завершив його будівництвом у 1986 році, але права власності на нього не оформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 мама позивачки померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, на день його смерті, у даному житловому будинку проживала позивачка і проживає по теперішній час. Веде постійний догляд за будинком, проводить поточні ремонти та користується земельною ділянкою. На цій підставі позивачка вважала, що успадкувала житловий будинок за АДРЕСА_2 , після смерті батька, оскільки продовжувала за ним доглядати. Позивачка посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину після смерті батьків, інші спадкоємці відсутні. В квітні 2025 року звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини. Проте, 10 квітня 2025 нотаріус відмовила їй у оформленні спадщини за батьком ОСОБА_2 , оскільки серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, виданий на спадкодавця ОСОБА_2 . Таким чином, позивачка не має змоги оформити право власності на нерухоме майно, в інший спосіб, крім як звернення з позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, щоб захистити своє право на спадкування. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на майно житловий будинок загальною площею 55,4 м.кв., житловою площею 29,5 м.кв., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи Воловецької державної нотаріальної контори, Дідренцел В.Т. у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.
Представник відповідача Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Галабурда І.І., в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій щодо задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 , за життя збудував житловий будинок АДРЕСА_1 й завершив його будівництвом у 1986 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 мама позивачки ОСОБА_3 померла (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 13.12.1996), а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 15.06.2004). У вказаному будинку батько позивачки проживав з моменту завершення будівництва та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, на день його смерті, у даному житловому будинку проживала позивачка ОСОБА_1 і проживає по теперішній час. Вона веде постійний догляд за будинком, проводить поточні ремонти та користується земельною ділянкою.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Із матеріалів справи вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з чим за ним відкрилась спадщина. Після його смерті, спадщину прийняла позивачка, яка на момент його смерті проживала в спадковому будинку АДРЕСА_1 .
Факт родинних відносин «дочка-батько» між позивачкою ОСОБА_1 та її батьком ОСОБА_2 доводиться свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого 25.09.1959 р.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки - ст. 1261 ЦК України.
Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Підстав для усунення позивача ОСОБА_1 від спадкування, визначених статтею 1224 Цивільного кодексу України немає.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 успадкувала будинок за АДРЕСА_2 , після смерті свого батька ОСОБА_2 , оскільки продовжувала за ним доглядати.
Разом з тим, постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. від 10 квітня 2025 року встановлено, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами належного її батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, виданий на ім`я ОСОБА_2 .
Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
З урахуванням того, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , і в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, щодо спадкового житлового будинку, судом встановлено, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачки немає.
З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України, випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.
Враховуючи вищенаведене, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 328, 392, 1216, 1218, 1297 ЦК України, статтями 200, 206, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на майно житловий будинок загальною площею 55,4 м.кв., житловою площею 29,5 м.кв., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: Воловецька селищна рада Мукачівського району Закарпатської області; місцезнаходження: с-ще Воловець, вул. Героїв України, 7, Мукачівський район Закарпатська область; ;

третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: с-ще Воловець, вул. Карпатська, 68, Мукачівський район, Закарпатська область, .

Суддя Пелих О.О.