Справа №463/992/25
Провадження №2/463/952/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Нора Н.В.

при секретарі Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Львова справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серї НОМЕР_1 .

Позовні вимоги мотивує тим, що 12 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, зареєстрований року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серї НОМЕР_1 . У шлюбі у Позивача та Відповідача народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з позивачкою та перебувають виключно на її утриманні. Однак, протягом тривалого періоду, під час спільного проживання між ними почали виникати конфлікти та непорозуміння, внаслідок того, що кожен із них має різні погляду на сімейне, спільне життя, ведення спільного господарства, взаємні права та обов`язки. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, які повинні бути притаманні сім`ї. Вони перестали бути родиною, а їх шлюб носить виключно формальний характер. Будь-які шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо один від одного і не створюють єдину сім`ю. Відсутня взаємна повага та підтримка, так само як і намір продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з лютого 2022 року. Вважає, що підстав для примирення немає жодних, оскільки Відповідач фактично створив сім`ю з іншою жінкою.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У заяві до суду ОСОБА_1 та її представник просять справу за даним позовом розглянути за її та представника відсутності, за наявними матеріалами у справі у порядку письмового провадження. Щодо заочного рішення суду не заперечують. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Підстав для примирення сторін Позивач не вбачає жодних.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечив.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Оглянувши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлено, що 12 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серї НОМЕР_1 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.09.2010 року вбачається, що у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 13.07.2012 рокувбачається, що у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин.

Так, згідно з ч. 1, 6 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Частиною першою статті 24СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст.105СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно зі ст. 112СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя ,дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. (ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що сторони припинили подружні відносини протягом часу, котрий можна вважати тривалим періодом, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не мають взаємних обов`язків, що свідчить про фактичний розпад сім`ї, примирення неможливе. Тому, дані обставини свідчать про порушення інтересів як позивача, так і відповідача в разі продовження шлюбу.

Отже, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позови у межах заявлених вимог, суд дійшов до переконання про недоцільність збереження даного шлюбу і ухвалює про його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 274, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), який зареєстровано 12.08.2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серї НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) 1211,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Нор Н.В.