Справа № 548/1060/25
Провадження № 2/548/528/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О. В.

за участю : секретаря судового засідання - Матвієнко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивачки та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивачка звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

На обґрунтування позову зазначила, що Рішенням виконавчого комітет у Хорольської міської Ради народних депутатів Полтавської області від 19.06.85 року за №136 було:

1. Виділено земельну ділянку площею 4 000 кв. мт. за рахунок горземфонду по АДРЕСА_1 на неугіддях.

2. Місцевому комітету профспілки молококонсервного комбінату допомогти створити кооператив і обрати правління кооперативу.

3. Дозволити на земельній ділянці по АДРЕСА_1 будівництво гаражів після створення кооперативу.

Згідно з виписки з Рішення №173 засідання виконавчого комітету Хорольської міської Ради народних депутатів від 17.09.92 р., було Дозволено гр. ОСОБА_1 будівництво гаража на кооперативній ділянці по

АДРЕСА_2 було надано ОСОБА_1 дозвіл за № НОМЕР_1 на проведення будівництва гаража на кооперативній ділянці по АДРЕСА_1 .

Комісією за участі всі компетентних органів ОСОБА_1 відповідно до АКТу вибору земельної ділянки для погодження місця розташування гаража в м. Хорол, в районі МКК (кооперативні гаражі) було погоджено місце будівництва гаража площею 60 кв. м. з визначенням місця точного місця розташування гаража, згідно викопіровки.

Водночас кооператив створено не було, тривали організаційні процеси, направлені на створення гаражного кооперативу, проте було здійснено присвоєння майбутнім гаражам кооперативу порядкових номерів.

Позивачка в 1992 році на відведеній земельній ділянці для будівництва гаража по АДРЕСА_1 здійснила будівництво гаража площею 60 кв. м.

При цьому під час проведення будівельних робіт гаражу Позивачкою було дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, присвоєно внутрішньо гаражний №, а саме № НОМЕР_2 та з початку будівництва до його завершення жодних заяв, претензій та скарг, як від громадян, не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

Після завершення будівництва гаражний кооператив до теперішнього часу створено не було, Позивачка з виготовленням правовстановлюючих документів не квапилася, проте лише в 2009 році звернулася до виконавчого комітету Хорольської міської ради з приводу оформлення права власності на збудований нею гараж.

24.03.2009 року Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області №134 було вирішено Оформити право власності на об`єкт нерухомого майна гараж по АДРЕСА_1 в кооперативному масиві гаражів та видати свідоцтво про право власності, а також доручено лубенському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації підготувати документи для видачі свідоцтва про право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Проте Лубенське МБТІ документи не підготувало, та відповідно Виконавчий комітет правовстановлюючий документи не виготовив та не видав Позивачці.

Попри це Позивачка використовувала збудований нею гараж за його призначенням.

Гараж був підключений до електропостачання, однак в кінці 2024 року ТОВ «Полтаваенергозбут» було здійснено відключення гаражу, до переукладання договір, яке без правовстановлюючого документу не можливе.

Позивачка звернулася до Відповідача, з метою отримання правовстановлюючого документа, однак їй було роз`яснено, що у зв`язку зі змінами діючого законодавства Відповідач не уповноважений видавати правовстановлюючі документи.

Державна реєстрація права власності на новозбудований гараж мала бути проведена згідно діючого на той час Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України за №7/5 від 07.02.2002 року.

Отже первинним правовстановлюючим документом у спірних правовідносинах є рішення виконкому Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області №134 від 24.03.2009 р.

Наявність гаража та його вартість підтверджується технічним паспортом виготовленим ФОП ОСОБА_2 , витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, та іншими документами.

Згідно Звіту про незалежну оцінку об`єкту майна нежитлового приміщення гаражу, наданою ТОВ «Альбатрос», вартість становить 93 600 грн.

З отриманим технічним паспортом на гараж та іншими документами Позивач звернулася до держаного реєстратора з метою реєстрації права власності у встановленому порядку на збудованих ним гараж, Позивачу було відмовлено у здійснення державної реєстрації права власності нерухомого майна.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на гараж в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

07.05.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, але в позовній заяві прохали суд провести розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу у відсутність їх представника .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Врахувавши позицію позивачки, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Рішенням виконавчого комітет у Хорольської міської Ради народних депутатів Полтавської області від 19.06.85 року за №136 було:

1. Виділено земельну ділянку площею 4 000 кв. мт. за рахунок горземфонду по АДРЕСА_1 на неугіддях.

2. Місцевому комітету профспілки молококонсервного комбінату допомогти створити кооператив і обрати правління кооперативу.

3. Дозволити на земельній ділянці по АДРЕСА_1 будівництво гаражів після створення кооперативу.

Згідно з виписки з Рішення №173 засідання виконавчого комітету Хорольської міської Ради народних депутатів від 17.09.92 р., було Дозволено гр. ОСОБА_1 будівництво гаража на кооперативній ділянці по

АДРЕСА_2 було надано ОСОБА_1 дозвіл за № НОМЕР_1 на проведення будівництва гаража на кооперативній ділянці по АДРЕСА_1 .

Комісією за участі всі компетентних органів ОСОБА_1 відповідно до АКТу вибору земельної ділянки для погодження місця розташування гаража в м. Хорол, в районі МКК (кооперативні гаражі) було погоджено місце будівництва гаража площею 60 кв. м. з визначенням місця точного місця розташування гаража, згідно викопіровки.

Водночас кооператив створено не було, тривали організаційні процеси, направлені на створення гаражного кооперативу, проте було здійснено присвоєння майбутнім гаражам кооперативу порядкових номерів.

Позивачка в 1992 році на відведеній земельній ділянці для будівництва гаража по АДРЕСА_1 здійснила будівництво гаража площею 60 кв. м.

При цьому під час проведення будівельних робіт гаражу Позивачкою було дотримані архітектурні, будівельні, санітарні та екологічні норми, присвоєно внутрішньо гаражний №, а саме № НОМЕР_2 та з початку будівництва до його завершення жодних заяв, претензій та скарг, як від громадян, не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом.

Після завершення будівництва гаражний кооператив до теперішнього часу створено не було, Позивачка з виготовленням правовстановлюючих документів не квапилася, проте лише в 2009 році звернулася до виконавчого комітету Хорольської міської ради з приводу оформлення права власності на збудований нею гараж.

24.03.2009 року Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області №134 було вирішено Оформити право власності на об`єкт нерухомого майна гараж по АДРЕСА_1 в кооперативному масиві гаражів та видати свідоцтво про право власності, а також доручено лубенському міжрегіональному бюро технічної інвентаризації підготувати документи для видачі свідоцтва про право власності на вищезазначений об`єкт нерухомого майна.

Проте Лубенське МБТІ документи не підготувало, та відповідно Виконавчий комітет правовстановлюючий документи не виготовив та не видав Позивачці.

Попри це Позивачка використовувала збудований нею гараж за його призначенням.

Гараж був підключений до електропостачання, однак в кінці 2024 року ТОВ «Полтаваенергозбут» було здійснено відключення гаражу, до переукладання договір, яке без правовстановлюючого документу не можливе.

Позивачка звернулася до Відповідача, з метою отримання правовстановлюючого документа, однак їй було роз`яснено, що у зв`язку зі змінами діючого законодавства Відповідач не уповноважений видавати правовстановлюючі документи.

Державна реєстрація права власності на новозбудований гараж мала бути проведена згідно діючого на той час Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України за №7/5 від 07.02.2002 року.

Отже первинним правовстановлюючим документом у спірних правовідносинах є рішення виконкому Рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області №134 від 24.03.2009 р.

Наявність гаража та його вартість підтверджується технічним паспортом виготовленим ФОП ОСОБА_2 , витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, та іншими документами.

Згідно Звіту про незалежну оцінку об`єкту майна нежитлового приміщення гаражу, наданою ТОВ «Альбатрос», вартість становить 93 600 грн.

З отриманим технічним паспортом на гараж та іншими документами Позивач звернулася до держаного реєстратора з метою реєстрації права власності у встановленому порядку на збудованих ним гараж, Позивачу було відмовлено у здійснення державної реєстрації права власності нерухомого майна.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості оформити своє право власності на гараж в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Норми права, застосовані судом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхтонеможебути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 331 Цивільного Кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення' будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Цивільним Кодексом УкраїнитаЗаконом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження підлягають державній реєстрації.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

До набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`д ержавна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснювалася відповідно до Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5.

Видача оскаржуваного свідоцтва про право власності була передбачена Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затв. наказом МЮ України N 7/5 від 07.02.2002 року, що визначав процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 6 Тимчасового положенняпро реєстрацію (вредакції, чинній на момент здійснення реєстрації права власності) видача свідоцтвапро право власності здійснюється органами місцевого самоврядування,державними органамиприватизації, Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об`єкти. БТІ можуть лише за дорученням вказаних органів проводити підготовку документів для видачі свідоцтв. Тобто свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється.Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.

Згідно ч.8 п.8.1, п.8.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (Наказ Мінюсту № 7/5 від 7 лютого 2002 р.), який втратив чинність 1 січня 2013 року, оформлення права власності проводилось органами місцевого самоврядування з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно фізичним та юридичним особам на підставі документів, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлюючих документів, передбачених у додатку 2 до Положення (в тому числі, свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом; свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування). До заяви про оформлення права власності на нерухоме майно додаються матеріали технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна, а також інші документи, визначені Положенням.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 (із змінами і доповненнями) за№1952-IV право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Таким чином,під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру,за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом.

Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.15,16,328,392 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,354,355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ), представник позивача: адвокат Павелко Руслан Сергійович (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_4 IBAN: НОМЕР_5 (ПриватБанк), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1486 від 25.09.2015 року видане Радою адвокатів Полтавської області , адреса знаходження: вул. Соборності, 8 Б, оф. 1 м. Хорол Лубенського району Полтавської області) до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( код ЄДРПОУ: 22528612, адреса знаходження: м. Хорол, вул. Соборності, буд.4, Лубенського району Полтавської області) про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право приватної власності на гараж № НОМЕР_2 , загальною площею 52,3 кв. м., який розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 16.06.2025 року.

Суддя : О.В. Коновод