П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Київ

Справа №362/1655/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/2753/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Ковбеля М.М. 08 серпня 2024 року в м. Васильків, у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У березні 2024 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором 501149686, у розмірі 80075,32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 червня 2019 року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501149686, відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов'язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертали кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, шо передбачені Кредитним договором. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість за Кредитним договором, що становить 80075,32 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501149686 від 04 червня 2019 року у розмірі 80075,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів Акціонерного товариства «Сенс Банк».

Таким чином, сума в розмірі 80075,32 грн на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» відповідачем не відшкодована і підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Не погодився із вказаним рішенням суду відповідач, ним подана апеляційна скарга, в якій він посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, та неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач зазначає, що з позовної заяви та виписки по рахунку за кредитною карткою вбачається, що за період з 04 червня 2019 року по 22 січня 2023 року йому було встановлено кредитний ліміт в розмірі 44988, 00 грн. При цьому, в позовній заяві зазначається, що заборгованість по тілу кредиту становить 49896,60 грн, що значно більше встановленого кредитного ліміту. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту становить 9370,66 грн, по відсоткам - 15228,72 грн, комісія - 14950,00 грн, тобто загальна сума боргу становить - 39549,58 грн, а тому не зрозуміло, які розрахунки проводив позивач, зазначаючи суму боргу 80075,32 грн. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження суми наявного боргу по тілу кредиту у визначеному позивачем розмірі.

Також відповідач вказує на те, що позивачем неправомірно пред`явлено вимоги щодо стягнення комісії у розмірі 14950,00 грн, оскільки в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримати безоплатно згідно з ч.ч. 1,2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладені кредитного договору, а тому положення п.1 Угоди (акцепту) про надання кредиту та Додатку 1 до нього про встановлення плати за обслуговування кредиту у розмірі 1,15 % від суми кредиту щомісяця у кредитному договорі, укладеному між ним та АТ «Універсал Банк» є нікчемними відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 11 ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, нарахована позивачем комісія в розмірі 14950,00 грн не підлягає стягненню. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23.

Беручи до уваги вищевикладене, а саме неправомірність нарахування комісії, незрозумілий механізм нарахування заборгованості за тілом кредиту, свідчить про недобросовісність дій позивача та введення суду в оману, у зв`язку з чим позивач вважає заявлений позов безпідставним, направленим на порушення його прав шляхом неправомірно нарахованих сум заборгованості, та його прав, як споживача.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України (в редакції чинній на момент відкриття провадження у справі) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 04 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою на укладення угоди про надання кредиту № 501149686, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії до АТ «Альфа-Банк» з пропозицією укласти угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» /а.с. 5/.

04 червня 2019 року АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію позичальника ОСОБА_1 на укладення угоди про надання кредиту №501149686 від 04 червня 2019 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту №501149686, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії /а.с.8/.

В угоді про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04 червня 2019 року №501149686 визначено наступні умови.

В розділі «Умови споживчого кредиту» визначено тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 100000,00 грн, процентна ставка % річних: 33.00% тип ставки - фіксована; 28.00 % за період з 12-го по 23-й місяць користування кредитом; 23.00 % за період з 24-го по 48-й місяць користування кредитом, строк кредиту 48 місяців.

Під час користування кредитом Банк надає позичальнику ОСОБА_1 послуги з розрахунково-касового обслуговування в порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту - 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в оферті на укладення угоди, без ПДВ; б) за обслуговування кредиту - 1.15 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті, без ПДВ.

Дата повернення кредиту - 04 червня 2023 року. Для повернення заборгованості за Угодою пропоную використовувати рахунок НОМЕР_2 відкритий у Банку (пункт 2).

Кредит видається позичальнику для: власних потреб. Розмір - 99750,00 грн, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Альфа Банк» (пункт 3).

В розділі «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії» сторони погодили, що тип кредиту «Відновлювальна кредитна лінія», сума кредиту - до 200000,00 грн, процентна ставка - 26,00 % річних, строк дії кредитної карти - 3 роки з моменту випуску.

Згідно із п.1 розділу «Умови кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії» обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дата сплати визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Платежі з повернення кредиту здійснюється відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наводиться в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснює договірне списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу, згідно з умовами Договору.

Власноручним підписом на заяві ОСОБА_1 підтвердив, що отримав всю інформацію про умови кредитування, та про те, що отримав акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501149686, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04 червня 2019 року.

За умовами оферти банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 100000,00 грн /а.с.11/.

Відповідно до додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501149686 від 04 червня 2019 року - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, сукупний розмір процентів за користування кредитом становить 81303,50 грн, сукупний розмір плати за розрахунково-касове обслуговування становить 55200,00 грн /а.с. 5 на звороті/.

Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості станом на 22 січня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за Угодою про надання кредиту №501149686 від 04 червня 2019 року становить 80075,32, а саме: за кредитом - 49896,60 грн; за відсотками - 15228,72 грн, за комісією - 14950,00 грн /а.с. 10/.

При цьому, ОСОБА_1 було сплачено: тіла кредиту - 50103,40 грн; відсотків -62271,10 грн; комісії за обслуговування кредиту - 34500,00 грн /а.с. 10/.

Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

30 березня 2023 року АТ «Сенс Банк» звернувся до ОСОБА_1 з досудовою вимогою щодо погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, а у випадку не виконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 58492,71 /а.с. 35,36/.

Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.ч. 1,2 ст. 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до ч.ч. 1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено у такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч.ч. 1,2,5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено комісію за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит (ч. 1ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.

Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.

На виконання вимог, у тому числі п. 4 ч. 1 ст.1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов'язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором.

У постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що :»згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В постанові від 10 січня 2024 року у справі №727/5461/23, Верховний Суд також вказав на те, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, а тому АТ «Таскомбанк» не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»;

апеляційний суд не врахував, що споживчим є будь-який кредит наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено;

поза увагою апеляційного суду залишилось те, що, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З наведених обставин справи, зокрема з виписки по особовим рахункам та розрахунку заборгованості, вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору№501149686 від 04 червня 2019 року з АТ «Універсал Банк».

Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту№501149686 від 04 червня 2019 року, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 100000,00 грн, з процентною ставкою - 33.00% річних; 28.00 % за період з 12-го по 23-й місяць користування кредитом; 23.00 % за період з 24-го по 48-й місяць користування кредитом, та строком кредиту 48 місяців.

Відповідач ОСОБА_1 , не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості наданий АТ «Сенс Банк», та не довів відсутність у нього заборгованості за вказаним договором.

В кредитному договорі також містяться умови про те, що під час користування кредитом Банк надає позичальнику ОСОБА_1 послуги з розрахунково-касового обслуговування в порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту - 0,00 % від суми кредиту, зазначеної в оферті на укладення угоди, без ПДВ; б) за обслуговування кредиту - 1.15 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті, без ПДВ.

Водночас у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Крім того, в підпункті (б) п. 1 угоди про надання кредиту № передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в Банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо.

Враховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення п. 1 угоди (акцепту) про надання кредиту №501149686 та Додатку 1 до нього від 04 червня 2019 року про встановлення плати за обслуговування кредиту (за розрахунково-касове обслуговування) у розмірі 1,50 % від суми кредиту щомісяця у кредитному договорі, укладеному між ОСОБА_1 та АТ «Альфа- Банк» є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23.

Враховуючи, що згідно наданих Банком розрахунків, ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за нікчемною умовою кредитного договору було сплачено 34500,00 грн, з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 39995,58 грн, що є тілом кредиту, виходячи з такого розрахунку: 59267,46 грн (заборгованість за тілом) +15228,72 грн (заборгованість за відсотками) - 34500,00 (сплачена комісія) = 39995,58 грн.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зменшенням стягнутої суми заборгованості за кредитним договором № 501149686 від 04 червня 2019 року з 80075,32 грн до 39995,58 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 44988, 00 грн, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі випискою по рахункам, яка є належним та достатнім доказом на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_1 , судовий збір за подання позовної заяви підлягає зміні, шляхом зменшення його розміру з 3028,00 грн до 1483,72 грн ( 49% задоволених позовних вимог).

За подання апеляційної скарги з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2316,42 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2024 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості за кредитним договором № 501149686 від 04 червня 2019 року з 80075,32 грн до 39995,58 грн, а також розмір судового збору з 3028,00 грн до 1483,72 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 2316,42 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук