Справа №498/1604/24
Провадження по справі №2/498/62/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року с-ще. Велика Михайлівка

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Чернецької Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Попович М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в с-щі. Велика Михайлівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тузлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тузлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 04 березня 2015 року по справі № 522/23915/15-ц шлюб між ними було розірвано. З моменту розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виховання дитини та перестав їй приділяти батьківську турботу, матеріально не допомагає та прагне бачити їх спільну дитину, не спілкується з нею по телефону тощо. Матеріально відповідач дитині не допомагає, хоча позивач неодноразово на цьому наголошувала, що це один з батьківських обов`язків. Дитина забула як виглядає батько та забула його голос. Теперішнього чоловіка позивача вона вважає батьком. Ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню своєї дитини - завжди акт свідомої поведінки, оскільки ОСОБА_3 має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Адже він зовсім не цікавиться донькою, не спілкується з нею, не проявляє щодо неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Згідно характеристик, доданих до позовної заяви, відповідач жодним чином не відвідує доньку та не цікавиться її навчанням. У зв`язку з тим, що позивач піклується про долю доньки та не хоче, щоб у майбутньому відповідач мав можливість пред`являти до неї будь-які претензії майнового характеру, тому в інтересах доньки звертається до суду з даним позовом. Також позивач хоче вільно міняти донці місце проживання та вчиняти всі дії, які потребують згодо другого з батьків самостійно. Також донька вже достатньо доросла та в разі необхідності зможе висказати свою думку з приводу позбавлення батьківських прав. Позивач вважає, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, відповідач не цікавиться їх долею, та не приймає моральної та матеріальної участі у їх вихованні. Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, та просять суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не надав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутність, у задоволенні позовних вимог не заперечує.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим 23 грудня 2010 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження № 1225.

Згідно рішення Приморського районного суду міста Одеси від 04 березня 2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований 06 серпня 2010 року у Першому Малиновському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 443 - розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб виданого 05 травня 2017 року Татарбунарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації дружини - ОСОБА_7 .

Згідно довідки № 612 від 19.08.2024 виданою виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно характеристики № 176 від 19.08.2024 виданої виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.03.2022 взята на облік як ВПО. Прибула разом з малолітніми дітьми - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заміжня, взаємовідносини в сім`ї доброзичливі. За період перебування на території Тузлівської сільської ради територіальної громади ОСОБА_10 характеризується як людина працьовита та доброзичлива. Алкогольними напоями не зловживає. З односельцями та сусідами не свариться. З почуттям поваги відноситься до старших. Врівноважена, спокійна, привітна.

Згідно довідки про склад сім`ї № 613 від 19.08.2024 виданої виконавчим комітетом Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області яка видана ОСОБА_1 , встановлено що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - чоловік, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - дочка.

Згідно характеристики виданої директором Тузлівського ОЗЗСО - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 навчається у закладі з 2022-2023 навчального року. За час навчання зарекомендувала себе як здібна, розумна дитина. Має середній рівень у навчанні,є учасником учнівського самоврядування класу, бере активну участь у позаурочному житті класу. Дружня, добра дитина. Мати дівчинки, ОСОБА_1 , бере активну участь у житті класу, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моні торить поводження дитини в мережі Інтернет. Батько, ОСОБА_3 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківських зборах не з`являється.

Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги № 1017 від 27.05.2024 виданої Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 на обліку не перебуває, ніяких державних соціальних допомог не отримує.

Згідно рішення виконавчого комітету Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27 лютого 2025 року №29/2025 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 » затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно висновку органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 », захищаючи інтереси дитини, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, виконавчий комітет Тузлівської сільської ради, як орган опіки і піклування, вважає, що є підстави і доцільно громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , позбавити батьківських прав по відношенню до дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. ВС у справі № 461/7387/16-ц (постанова від 02.10.2019) також виснував таке:

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, потрібно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи найвищі інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача та злісного ухилення ним від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, що у свою чергу, виключає можливість застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У даній справі позивач, звертаючись до суду з цим позовом, посилалась на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться дитиною, тобто взагалі не виконує батьківські обов`язки, що, на її думку, є достатньою підставою для позбавлення батька батьківських прав та відповідатиме інтересам дитини.

На думку суду письмові докази, подані позивачем, не є достатніми доказами для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки беззаперечно не підтверджують факт свідомого ухилення ним від виконання обов`язків з виховання дитини.

Ураховуючи, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували винну та свідому поведінку відповідача щодо умисного і свідомого нехтування обов`язками батька, суд вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його доньки.

З висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських суд не погоджується, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька щодо неповнолітньої дитини складено без участі відповідача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в судовому засіданні не доведено категорична необхідність вжиття цього заходу для забезпечення інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому позов не підлягає задоволенню, однак суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, виконання ним обов`язків щодо виховання та утримання дитини, передбачених сімейним законодавством.

За приписами п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13, 76-89, 258-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тузлівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 червня 2025 року.

Суддя Н.С Чернецька