Справа № 214/4017/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою та просить суд встановити факт проживання її однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з безвісно зниклим 04.03.2023 військовослужбовцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на необхідність отримання одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 09 травня 2025 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку окремого провадження.

До суду надійшло письмове клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Зінченка С.О. про заміну заінтересованої особи Міністерства оборони України на Головне управління Національної гвардії України з огляду на той факт, що ОСОБА_2 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка не підпорядковується Міністерству оборони України.

З огляду на подане клопотання, у судовому засіданні на обговорення судом поставлено питання щодо необхідності залучення заінтересованою особою Головного управління Національної гвардії України, оскільки заміна заінтересованої особи цивільним судочинство не передбачена.

Вислухавши думку заявника, яка не заперечувала проти залучення заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Залежно від обставин юридичні факти за критерієм їх правових наслідків розрізняють на: правовиникаючі, правозмінюючі, правопризупиняючі, правовідновлюючі, правоприпиняючі.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

У справі, яка перебуває на розгляді в суді, заявник ОСОБА_1 звертається із заявою про встановлення факту проживання її однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з безвісно зниклим 04.03.2023 військовослужбовцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на необхідність отримання одноразової грошової допомоги.

Заінтересованою особою залучила в тому числі Міністерство оборони України, як розпорядника коштів на одержання допомоги та орган, якому підпорядковується військова частина загиблого військовослужбовця.

Відповідно до статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав.

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави. Але на відміну від заявника ці особи самі не звертаються до суду із заявою, а вступають у вже розпочатий процес з власної ініціативи або притягуються до участі у справі судом.

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21, провадження № 61-6732св24; від 13 листопада 2024 року у справі № 308/14160/21, провадження № 61-5293св24, від 05 лютого 2025 року у справі № 183/4366/24 провадження № 61-14909 св 24.

Так, згідно поданих до суду письмових доказів, ОСОБА_2 перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну гвардію» від 13 березня 2014 року № 876-VII (далі - Закон № 876-VII), Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 876-VII, до складу Національної гвардії України входять: 1) головний орган військового управління Національної гвардії України; 2) оперативно-територіальні об`єднання Національної гвардії України; 3) з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, заклади охорони здоров`я та установи, що не входять до складу оперативно-територіальних об`єднань Національної гвардії України.

Військово-політичне та адміністративне керівництво Національною гвардією України здійснює Міністр внутрішніх справ України (частина 1 статті 6 Закону № 876-VII).

Згідно Положення про головний орган військового управління Національної гвардії України, затвердженого Указом Президента України від 28 березня 2014 року № 346/2014, головним органом військового управління Національної гвардії України (далі - головний орган військового управління НГУ) є Головне управління Національної гвардії України. Головний орган військового управління НГУ відповідно до Закону України «Про Національну гвардію України» є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та відповідних банківських установах.

Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним залучити до участі у справі заінтересованою особою Головне управління Національної гвардії України (, місце знаходження за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. 9-А), як головний орган військового управління Національної гвардії України за місцем проходження військової служби загиблого військовослужбовця.

Керуючись статями 293, 294 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залучити до участі у справі заінтересованою особою Головне управління Національної гвардії України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України.

Повну ухвалу складено 13 червня 2025 року.

Суддя А.В. Ткаченко