У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2025 Справа №607/11527/25 Провадження №2-з/607/44/2025

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Стельмащук П.Я., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Моленя Ростислава Богдановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Моленя Ростислава Богдановича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування нерухомого майна, повернення частки у праві спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Молень Р.Б. звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 14.02.2023 та договір дарування нерухомого майна від 30.03.2023, та повернути частки у праві спільної часткової власності на садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер :01:001:0437, цільове призначення якої для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, ОСОБА_2 за рішенням суду з можливістю подальшого внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на підставі такого рішення.

Також, одночасно із зверненням до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_6 подав заяву про забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер :01:001:0437, цільове призначення якої для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада; заборони суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, його структурним підрозділам та територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, обласним, Київській, Севастопольській міським, районним, районним/містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам державної реєстрації , державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, приватним та державним нотаріусам, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо вказаних садового будинку та земельної ділянки, крім як накладення арешту.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідачі дізнавшись про подання позову, можуть відчужити вище перелічене майно (садовий будинок і земельну ділянку), яке у лютому 2023 році ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 , з метою уникнення звернення примусового стягнення на майно в порядку виконання вироку суду від 16.10.2023 стосовно ОСОБА_2 у березні 2023 року ОСОБА_3 подарувала вказане майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Таким чином, невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивачки.

Проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні, з огляду на таке.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До заяви про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів того, що після пред`явлення позову про визнання договорів не дійсними відповідачами будуть вчинені дії щодо відчуження спірного майна, як не надано і посилання на наявність таких доказів.

Окрім того, відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов обґрунтований тим, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в межах кримінального провадження вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.10.2023 (із змінами на підставі ухвали Тернопільського апеляційного суду від 24.01.2024) стягнуто 150000,00 грн. на відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди. За доводами позову, відповідач, з метою ухилення від стягнення боргу, відчужила належний їй садовий будинок та земельну ділянку площею 0,09 га у АДРЕСА_1 після ухвалення вироку суду. Позивач просить визнати недійсними договори відчуження.

Із договору дарування вбачається, що загальна площа садового будинку 196,9 кв.м.

До заяви про забезпечення позову не додано доказів вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, станом на день подання позову.

Проте, відкриті джерела в мережі Інтернет вказують на те, що таке будинковолодіння може коштувати в десятки разів дорожче, ніж 150000 грн.

Отже, забезпечення позову буде не співмірним із позовними вимогами, втручання у право власності відповідача не пропорційним.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260-261, 263, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 05.06.2025.

Суддя П. Я. Стельмащук