Справа № 127/8949/25
Провадження № 2/127/1632/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

04 червня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Воробйова В.В.,

за участю секретарі Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Возбранної Тетяни Григорівни, про визнання довіреностей недійсними тавизнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Возбранної Тетяни Григорівни, про визнання довіреностей недійсними тавизнання недійсним договору купівлі-продажу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером :03:044:0046, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Ввечері 10.03.2025 року її батьку зателефонував знайомий забудовник та повідомив, щодо нього звернувся ріелтор з пропозицією придбати земельну ділянку його дочки. Наступного дня батько звернувся до знайомого нотаріуса з проханням подивитися реєстр речових прав на нерухоме майно та з`ясував, що 10.03.2025 року ОСОБА_1 відчужила за дорученням зазначену вище земельну ділянку ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, укладеного в м. Києві 10.03.2025 року.

Пізніше з`ясувалось, що позивач ніби то надала довіреність ОСОБА_2 , яка була посвідчена д-ром ОСОБА_5 , магістром права, державним нотаріусом, Відень-Маргаретен, Австрійська Республіка, від 06.02.2025 року, який у подальшому передоручив повноваження ОСОБА_3 , а останній користуючись незаконною недійсною довіреністю відчужив належну позивачу земельну ділянку.

Позивач зазначає, що жодних довіреностей на відчуження земельної ділянки вона нікому не надавала, за межі України 06.02.2025 року не виїжджала. Тобто земельна ділянка була відчужена незаконним шахрайським шляхом. Крім того, нотаріус та довірені особи знаходилися в злочинній змові та засвідчила договір без оригіналів правовстановлюючих документів. По вазаному факту відкрито кримінальне провадження. Таким чином, ОСОБА_1 протии її волі позбавили майна, в зв`язкуз чим вона змушена була звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 28.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2025 року задоволено заяву представника позивача та позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування державної реєстрації залишено без розгляду.

В порядку забезпечення позову до подачі позовної заяви ухвалою суду від 13.03.2025 року було:

накласти арешт на наступне майно:

- на земельну ділянку з кадастровим номером :03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

- заборонити будь яким особам вчиняти дії, спрямовані на відчуження, поділ чи об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

- заборонити органам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 .

- заборонити державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії, спрямовані на внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :03:044:0046 площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 26-27).

В судове засідання представник позивача не з`явилась, але подала до суду заяву з проханням розгляд справи провести у їх відсутність. Також зазначила, що позовну заяву підтримує з вимог зазначених у ній та не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідачів до суду не надходило.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились у судове засідання, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30.12.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д., ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :03:044:0046, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 7-8) та в той же день було внесено запис до Державного реєстру рчових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

З витребуваних судом копій нотаріальних проваджень з оформлення оспорюваних передоручення та договору купівлі-продажу встановлено, що:

- 06.02.2025 року Д-р. Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом посвідчено довіреність, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 продати земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер::03:044:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема укласти та підписати договір купівлі-продажу, отримати грошові кошти за продаж належного їй майна. Довіреність видана з правом передоручення повноважень за нею третім особам строком на три роки;

- 18.02.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком О.В. посвідчено довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №301, відповідно до якої ОСОБА_2 , що діє від імені ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої Д-р. Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом 06.02.2025 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, уповноважив ОСОБА_3 , ід імені ОСОБА_1 , продати земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер::03:044:0046 (а.с. 72, 90-138, 142-152).

Згодом, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.03.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Возбранною Тетяною Григорівною за реєстр. № 221, ОСОБА_1 від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Чмируком О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.02.2025 року за реєстровим №301, що видана в порядку передоручення ОСОБА_2 , який є представником ОСОБА_1 згідно довіреності, посвідченої д-ром Томас Телліан, магістром права, державним нотаріусом, Відень-Маргаретен, Австрійська Республіка, від 06.02.2025 року, номер у реєстрі нотаріальних дій 477/2024/км, який передоручив повноваження, діє ОСОБА_3 , передала (продала) у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :03:044:0046, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Договір вчинено за1619204,00 грн. (а.с. 10-11).

Право власності зареєстроване за відповідачем ОСОБА_4 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.03.2025 року, який наразі є її власником (а.с. 12).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 заперечує надання та написання довіреностей на відчуження земельної ділянки та повідомляє, що не виїжджала за межі України 06.02.2025 року, на підтвердження чого надає копію свого паспорта для виїзду за кордон (а.с. 13-21), відповідь з Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с. 58). Отже, позивач 06.02.2025 року не могла фізично перебувати у м. Відень та надати оспорювану довіреність.

По факту протиправного відчуження належної ОСОБА_1 земельної ділянки відкрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000256 від 11.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, ведеться розслідування (а.с. 22).

З відповідді на запит приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Ю.Д. повідомив, що із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу, посвідченого ним 30.12.2021 року за реєстровим №2394, ОСОБА_1 або будь-яка інша особа не зверталась, дублікат вказаного договору ним не видавався (а.с. 23).

Також, 18.03.2025 року позивач звернулася до Міністерства юстиції України зі скаргою на незаконні дії нотаріуса, що завдали шкоду з вимогою про анулювання оформлені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чмируком Олександром Валерійовичем доручення, анулювання реєстрації та договору купівлі-продажу земельної ділянки, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю нотаріусів Чмирука О.В. та Возбранної Т.Г. (а.с. 25).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відчуження земельної ділянки 10.03.2025 року по договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Возбранною Т.Г., відбулось поза волею власника ділянки ОСОБА_1 , на підставі довіреності від 06.02.2025 року посвідченій у Австрійській Республіці (де позивач не перебувала), передоручення та за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Відповідно до кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Способами захисту прав, визначеними ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо.

Частинами другою та третьою статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 ЗК України).

Відповідно до частини 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України і статтею 6 цього Кодексу визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму (ст. 655 ЦК України).

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 ЦК України).

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (ч. 5 ст. 203 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановленічастинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України).

У силу частини першої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Правові наслідки недійсності правочину визначені ст. 216 ЦК України.

Статтею 217 ЦК України передбачає, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припистити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом із тим, відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача (п. 24 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.214р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі (п. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.214р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Слід відзначити, що визнаючи недійсним договір про відчуження нерухомості, суд може захистити право власності позивача шляхом прийняття одного із наступних рішень, які в подальшому будуть підставою для державної реєстрації права власності за позивачем: про застосування двосторонньої реституції (ст. 216 ЦК); про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 388 ЦК); про визнання права власності (ст. 392 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи правочин щодо спірного майна (земельної ділянки) вчинено ОСОБА_3 за відсутності необхідних повноважень (тобто останній діяв недобросовісно), а ОСОБА_1 не мала волевиявлення на вчинення продажу належної їй земельної ділянки, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними довіреності від 06.02.2025 року та передоручення від 18.02.2025 року.

Таким чином, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виникло правовідносин за договором представництва і волі на продаж належної їй земельної ділянки позивач не мала, суд вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений 10.03.2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Возбранною Т.Г., є недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, тому покупець за цим договором ОСОБА_4 не набув прав власника на цю земельну ділянку.

Суд звертає увагу, що рішення суду про застосування двосторонньої реституції (ст. 216 ЦК України), віндикації (ст. 388 ЦК України) або визнання права власності (ст. 392 ЦК України) самі по собі є достатньою підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, про що зазначено у п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати на оплату судового збору в розмірі 15140,00 грн. слід стягнути солідано з відповідачів на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 202-204, 215-217, 237, 244, 628- 629, 638, 655, 657 ЦК України, ст.ст. 152, 210 ЗК України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 284, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чмирука Олександра Валерійовича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Возбранної Тетяни Григорівни, про визнання довіреностей недійсними тавизнання недійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати недійсною довіреність, посвідчену д-ром Томас Телліаном, магістром права, державним нотаріусом, Відень- Маргаретен, Австрійська Республіка, від 06.02.2025 року, номер у реєстрі нотаральних дій 477/2024/м (апостіль: 12 лютого 2025 року, №101Jv848/25w, земельний суд з цивільних справ, м. Відень, Австрійська Республіка.

Визнати недійсною довіреність передоручення, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18 лютого 2025 року Чмируком Олександром Валерійовичем за реєстровим №301, якою передоручення повноваження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :03:044:0046 від 10 березня 2025 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Возбранною Тетяною Георгіївною, реєстраційний №221.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 15140,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідачами може бути подана заява про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чмирук Олександр Валерійович, місцезнаходження: 03180, м. Київ, просп. Берестейський, 123, оф. 212.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Возбранна Тетяна Григорівна, місцезнаходження: 03142, м. Київ, б-р Академіка Вернадського, 15 (кім. №1-13 - 1-16).

Повний текст рішення суду складений 12.06.2025 року.

Суддя: