Провадження №2-о/367/122/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Одарюка М.П.

присяжних Сахненка Г.А.

Мілевського О.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу № 367/12308/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа_ Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року заявник звернувся до суду з заявою про оголошенні фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви зазначає, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженні, який зник безвісти 11 березня 2022 року під час евакуації з м. Ірпеня Київської області у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на території України. Починаючи з 11 березня 2022 року відсутня будь яка інформація про місцезнаходження сина і неможливо отримати такі дані про нього. Віз звертався за допомогою в пошуках сина до поліції, Червоного хреста, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, волонтерських організацій, оголошував інформацію про розшук в соціальних мережах, але на жаль з`ясувати нічого не вдалося. Враховуючи те, що його син знаходився під час окупації у м. Ірпені, в як мовах, які загрожували його життю та здоров`ю, більше двох років відсутній зв`язок та будь яка інформація про нього, є всі підстави вважати сина померлим. Останнє відоме місцезнаходження його сина є АДРЕСА_1 . Оголошення сина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за його участю у зв`язку з тривалою відсутністю за місцем свого постійного проживання і місце перебування якого на даний момент невідоме. Визнання сина ОСОБА_3 померлим є важливим для вирішення питання щодо подальшої долі майна, яке є його власністю та відкриття спадщини. На даний момент у зв`язку з його тривалою відсутністю неможливо користуватися та розпоряджатися його майном.

Представник заінтересованої особи Ірпінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, 18 грудня 2024 року подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримали, просили її задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до такого висновку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили суду, що під час окупації м. Ірпеня бачили останній раз ОСОБА_3 11 березня 2022 року, їхав велосипедом в сторону Київа.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Бучанської селищної ради Ірпінського міськвиконкому Київської області 06 травня 1999 року, відповідно до якого батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначені: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_6 ( а.с.7).

Згідно копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 45 від 12.10.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зниклим (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), особа, зникла безвісти за особливих обставин на території на території тимчасової окупації частини України ( а.с.19-21).

Із Акту від 04 листопада 2024 року складеного депутатом Ірпінської міської ради Нечитайлом О.Р. вбачається, що при обстеженні встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований та проживає ОСОБА_1 , 1968 року народження спільно з сином ОСОБА_3 , 1999 року народження, який зник 11 березня 2022 року і в 2024 році рахується як безвісно зниклий. Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані (а.с.26).

Із відповіді начальника Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України № 19/39437-25 від 15.05.2025 року вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженні в період з 08.11.2017 по 15.05.2025 (станом на 08:15) в Базі даних не виявлено.

Згідно листа Комунального підприємства «Управління житлово комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради № 647 від 15 травня 2025 року на квартиру АДРЕСА_2 відкрито особовий рахунок не на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженні, а на іншу особу.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Цивільного кодексуУкраїни фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Згідно з ч. 1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років (а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців) у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина (див. постанову Верховного Суду від 26.02.2024 у справі № 686/9938/23, провадження № 61-15733св23).

Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Оскільки станом на день розгляду заяви по суті відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено обставини її зникнення безвісти за обставин, що загрожували їй смертю та дають підставу припускати її загибель у зв`язку з воєнними діями, суд дійшов до висновку про задоволення заяви та оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим.

Відповідно до ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Згідно з ч. 1 ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Частиною 2 статті 308 ЦПК України встановлено, що після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

За змістом ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Статтею 48 ЦК України встановлено, що у разі, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Згідно з ст.309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ч. 6 ст. 259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа_ Ірпінський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.

Оголосити померлим громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Буча, Київської області, від дня його вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце смерті - Київська область, Україна.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя М.П. Одарюк

Присяжні Г.А. Сахненко

О.П. Мілевський