Справа № 939/54/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника адвоката Кишканя С.В., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2023 року о 23 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 38 км автодороги М-07 Київ-Ковель в межах селища Немішаєве Бучанського району Київської області, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, що призвело до матеріальних збитків та травмування осіб. Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року скасовано постанову Бородянського районного суду Київської області від 03 серпня 2023 року та прийнято нову постанову, якою визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Відповідно до звіту з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 15 липня 2023 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 444 421,70 грн. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність відповідача не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із заявою щодо отримання страхового відшкодування. 04 грудня 2023 року МТСБУ перерахувало позивачу в межах страхового ліміту страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн. Оскільки вартість завданого позивачу майнового збитку перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 284 421,70 грн (444 421,70 грн 160 000 грн). Крім матеріальних збитків позивачем були понесені витрати на оплату послуг: з проведення експертної оцінки у розмірі 4000 грн; за переміщення пошкодженого автомобіля на стоянку у розмірі 9 000 грн; з паркування автомобіля для його огляду оцінювачем у розмірі 1 500 грн. У зв`язку з викладеним, просив стягнути з відповідача понесені позивачем вказані витрати. Крім того,внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, позивач був вимушений щоденно витрачати час та нерви для організації, проведення і контролю за заходами по фіксуванню страхового випадку, проведенню оцінки і ремонту автомобіля, намагання мирного врегулювання ситуації. Автомобіль позивача отримав значні механічні пошкодження, через що останній тривалий час не має можливості використовувати його у роботі та заробляти кошти. Позивачу необхідно було шукати значні кошти, щоб відремонтувати автомобіль або придбати новий, у зв`язку з чим він перебував у стані постійного стресу і сильних нервових переживань. Через погіршення стану здоров`я, спричиненого внаслідок ДТП, позивач був вимушений звернутися до лікувального закладу. Враховуючи вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень.

Ухвалою суду від 08 січня 2024 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Кишкань С.В. позов підтримав та викладене підтвердив.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25 червня 2023 року, о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Opel Omega», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 38 км автодороги М-07 Київ-Ковель, в межах селища Немішаєве Бучанського району Київської області, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до матеріальних збитків та травмування осіб.

Постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року скасовано постанову Бородянського районного суду Київської області від 03 серпня 2023 року та прийнято нову постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (т. 1 а.с. 7-8, 9-12).

Власником автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копією договору найму/оренди/ автомобіля (т. 1 а.с. 29-32, 33-34).

Відповідно до звіту № 111 з експертної оцінки колісного транспортного засобу від 15 липня 2023 року, сума матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «IVECO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату оцінки 25.06.2023 року, становить 444 421,70 грн. Вартість робіт за проведення вказаної експертної оцінки становить 4 000 грн (т. 1 а.с. 35-65, 66-68).

04 грудня 2023 року МТСБУ було перераховано позивачу в межах страхового ліміту страхове відшкодування в розмірі 160 000 грн (т. 1 а.с. 69).

Згідно з копіями чеків позивачем сплачено 9000 грн за послуги вантажного транспорту (тягач) та 1500 грн за послуги з паркування автомобіля на стоянці (т. 1 а.с. 70, 71-72).

Відповідно до копії виписки № 3880 із медичної карти стаціонарного хворого від 10 липня 2023 року, позивач ОСОБА_1 з 01 липня 2023 року по 10 липня 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом гіпертонічний криз. Як вбачається з вказаної виписки позивач звернувся до лікарні через погане самопочуття протягом тижня після психоемоційного збудження, стресової ситуації (т. 1 а.с. 73-74).

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 і 2 ст. 1187 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Судом встановлено, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту у розмірі 160 000 грн.

Таким чином, компенсація різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню саме з відповідача ОСОБА_2 , оскільки останній внаслідок своїх протиправних дій є винним у вчиненні ДТП, яке знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок ДТП.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-691цс15) наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує розмір страхового відшкодування, то з ОСОБА_2 як винної особи, на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яка становить 284 421,70 грн (444 421,70 грн (матеріальний збиток) 160 000 грн (страхове відшкодування)), а тому у цій частині позов підлягає задоволенню.

З відповідача також підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на оплату послуг з проведення експертного авто-товарознавчого дослідження у розмірі 4000 грн, послуг вантажного автомобільного транспорту (тягача) за переміщення автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди до стоянки транспортних засобів у розмірі 9000 грн, послуг з паркування автомобіля у розмірі 1500 грн.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 25 000,00 грн слід зазначити таке.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування цієї частини вимог позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він переніс сильні нервові переживання і душевні страждання не тільки від фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка могла б закінчитися трагічно, а і від значних механічних пошкоджень власного автомобіля, через дорожньо-транспортну пригоду він був змушений відмінити робочу поїздку, йому необхідно було щоденно витрачати час і нерви для організації, проведення і контролю за заходами фіксуванню страхового випадку, проведенню оцінки і ремонту автомобіля, намагання мирного врегулювання ситуації. Автомобіль отримав значні механічні пошкодження, через що він не може його тривалий час використовувати у роботі та не мав можливості певний час заробляти кошти для утримання своєї сім`ї, розумів, що необхідно шукати значні кошти, щоб відремонтувати пошкоджений автомобіль або придбати новий, у зв`язку з цим він перебував у стані постійного стресу і сильних нервових переживань. Через погіршення стану здоров`я, спричиненого внаслідок ДТП, він вимушений був звертатися до лікувального закладу.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи моральний стан позивача, душевні страждання, отримані ним в результаті ДТП, вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги у цій частині, стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Оскільки підстав для стягнення з відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди в більшому розмірі суд не вбачає, то в іншій частині в позові необхідно відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 30 червня 2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (на виконання статті 137 ЦПК України), копію акту виконаних робіт про надані правові послуги № 1 від 25 вересня 2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 121 від 25 вересня 2023 року, копію акту виконаних робіт про надані правові послуги № 2 від 11 грудня 2023 року, копію прибуткового касового ордеру № 129 від 11 грудня 2023 року, згідно з якими загальний розмір судових витрат на правничу допомогу становить 41 300 гривень(т.1 а.с. 81-83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41 300 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5 000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму витрат за надання правничої допомоги у розмірі 5000 грн і суму сплаченого судового збору в розмірі 3089,22 грн (308921,70 х 1%).

Керуючись ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 308 921 (триста вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 70 копійок, що складаються із: 284 421,70 грн матеріальна шкода, 4000, 00 грн витрати на оплату послуг з проведення експертного авто-товарознавчого дослідження, 9 000, 00 грн вартість наданих послуг вантажного автомобільного транспорту (тягача) за переміщення автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди до стоянки транспортних засобів, 1500,00 грн витрати за послуги з паркування автомобіля, 10 000, 00 грн моральна шкода.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3089 (три тисячі вісімдесят дев`ять) гривень 22 копійки і витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 09 червня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко