Справа № 944/7115/24 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/4000/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Попів-Кішко Роксолани Йосипівни на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

у грудні 2024 року представник ОСОБА_1 Попів-Кішко Роксолана Йосипівна звернулась до суду з позовом до Східницької територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 лютого 2025 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попів - Кішко Роксолани Йосипівни, до Східницької територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачці, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 Попів-Кішко Роксолана Йосипівна, в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт стверджує, що не отримувала ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.12.2024, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Східницької територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали. А відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу від 03 лютого 2025 року, суд першої інстанції безпідставно посилався на те, що позивачка не виконала вимоги ухвали суду від 23.12.2024 року протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. На її думку, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм, що є порушенням права на справедливий судовий захист. Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу, суд першої інстанції не врахував вимог частини 3 статті 185 ЦПК України, а тому висновок суду першої інстанції щодо повернення заяви з підстав невиконання позивачем вимог ухвали суду без руху та не усунення недоліків, є необґрунтованим. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунула недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, а саме, при подачі позовної заяви позивачем не було визначено ринкової вартості спірного майна відповідно до вимог Закону України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні, не подано звіт про оцінку ринкової вартості спірного майна, що призвело до неможливості суду встановити суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем за подання позову.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

У постанові Верховного Суду від 19.10.2021 року у справі № 918/188/21 висловлено позицію, згідно якої у випадку, якщо суд вважає, що ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, має здійснити розгляд справи по суті та встановити ціну позову при розгляді справи і розподілити судові витрати за результатами такого розгляду відповідно до статті 141 ЦПК України, а не повертати позовну заяву заявнику.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у суду першої інстанції передбачених законом підстав для повернення позовної заяви представника ОСОБА_1 Попів-Кішко Роксолани Йосипівни у зв`язку з ненаданням нею документів на підтвердження оцінки вартості майна, на яке позивачка просить визнати право власності, оскільки дійсна вартість спірного майна може бути встановлена лише в ході судового розгляду справи шляхом дослідження наданих учасниками справи доказів.

Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення матеріалів заяви ОСОБА_1 до Східницької територіальної громади, суд першої інстанції не врахував те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 чи її представником Попів Кішко Р.Й. ухвали суду від 23 грудня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, саме якою позивачці надавався строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

А оскільки ні ОСОБА_1 , ні її представник Попів ОСОБА_2 ухвалу суду від 23 грудня 2024 року не отримували, то відповідно ними не були усунуті зазначені у ній недоліки.

Довідка про причини повернення/досилання поштового відправлення з ухвалою суду від 23 грудня 2024 року містить відмітку причин невручення «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до частини 6 статті 272 ЦПК України не є доказом вручення судового рішення, яким є ухвала суду від 23 грудня 2024 року.

Оскільки позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю за дорученням ОСОБА_1 подавалася її представником ОСОБА_3 через електронний суд, то суд не був позбавлений можливості направити ухвалу суду від 23 грудня 2024 року представнику ОСОБА_1 Попів Кішко Р. Й. через електронний суд.

Відтак, при вирішенні питання про повернення позовної заяви позивачу, суд проявив надмірний формалізм у застосуванні законодавчих положень, чим порушив статтю 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Попів-Кішко Роксолани Йосипівни задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 16.06.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк