г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/257/24
Номер провадження 2/213/125/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Мазуренка В.В., за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С., за участі позивача, відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Широківської селищної ради, виконавчий комітет Широківської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ

До суду надійшов даний цивільний позов, відповідно до якого відповідач проживає окремо від дітей, а діти проживають з позивачем. Відповідач не приділяє увагу дітям, не піклується про них, не цікавиться їх навчанням, не утримує їх. Позивач просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей, визначити її опікуном та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей.

Відзив на позов не надавався.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилалась на обставини викладені в позові. Підтвердила, що останнім часом відповідач бере молодшого сина на вихідні до себе, приділяє увагу; не заперечувала, що не бачила відповідача в стані алкогольного сп`яніння; підтвердила що відповідач дзвонить дітям. Зазначила, що не вірить у виправлення відповідача.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що більше року не вживає алкогольні напої, дзвонить дітям, навідує дітей, молодша дитина приходить до неї в гості. Допомагає дітям чим може матеріально, одежею, продуктами. Просила відмовити у позові. Пояснила, що була в скрутному матеріальному становищі та продала телефон, - тому не могла приймати дзвінки зі школи де вчаться діти. Зазначила, що молодший син бажає з нею жити, вона бере його на вихідні, часто спілкується. З старшим сином стосунки більш напружені, через його вже дорослий вік, та те що він навчається у м. Київ, але з ним вона також підтримує стосунки, дзвонить, коли просить дає гроші. Просила не забирати дітей.

Представник третіх осіб надали заяву про розгляд справи за його відсутності, просили задовольнити позов.

В судовому засіданні було опитано неповнолітнього ОСОБА_3 , який пояснив, що проживає з позивачем, навчається у м. Київ. Припинив жити з відповідачем, оскільки відповідач зловживала алкоголем, тому він з братом зібрали речі та пішли жити до позивача. Відповідач не приймає участі в його житті, декілька разів давала йому кошти коли він просив, вітає з днем народження.

В судовому засіданні було опитано неповнолітнього ОСОБА_4 , який пояснив, що проживає з позивачем оскільки відповідач зловживала алкоголем. З матір`ю спілкується по телефону, від повідач вітає його з днем народження, іноді буває у відповідача у гостях.

09.08.2024р. відкрито провадження по справі.

18.02.2025р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого є відповідач (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 , матір`ю якого є відповідач (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , батько ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.17), якому позивач доводиться рідною сестрою, тобто тіткою його дітям(а.с.18,19,20,21).

За адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с. 22).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживають за адресою АДРЕСА_2 , та разом з ними без реєстрації проживає ОСОБА_1 (а.с.23).

ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання та роботи (а.с.24,27), працює та отримує дохід (а.с.25), не судима (а.с.26), здорова (а.с.28), має у власності житло (а.с.33,34,35,36-38).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 тимчасово влаштовані у сім`ю ОСОБА_1 (а.с.29).

ОСОБА_6 , 2012р.н., позитивно характеризується у школі, вказують що відповідач з вересня припинила відповідати на повідомлення та дзвінки класного керівника, наразі дитина під наглядом позивача (а.с.30)

ОСОБА_5 , 2012р.н., позитивно характеризується у школі, вказують що відповідач не приймає участі у вихованні та навчанні сина, не піклується про нього, на телефонні дзвінки класного керівника не відповідає, дитина проживає з позивачем (а.с.31).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 20.02.2024р., за адресою АДРЕСА_2 , проживає позивач з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де створено умови для проживання дітей (а.с.32).

Суд вважає неналежним доказом копії судових рішень (а.с.40-52), оскільки дані документи знеособлені, не містять підтвердження відношення до сторін по справі.

Надана Інформація з реєстру боржників ОСОБА_2 (а.с.53) підтверджує наявність кредитних зобов`язань відповідача, в той же час не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які врегульовані Сімейним Кодексом України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитина, що досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Підстави за яких мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав визначені в ст.164 СК України, в тому числі в зв`язку з ухиленням від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини ( п.2 ч. 1 вказаної статті).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування повинно вирішуватися лише після всебічного дослідження позицій сторін, насамперед, з`ясування ставлення батька до дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Крім того, ст.19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Широківської селищної ради №268 від 24.10.2024р. - орган опіки та піклування вважають доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки матір дитини самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дітей не займається, проживає окремо, матеріально не допомагає, не проявляє батьківської турботи, залишила дітей на позивача. Діти не заперечують проти позбавлення відповідача батьківських обов`язків.

Суд критично відноситься до вказаного висновку, вважає його необґрунтованим.

Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав на теперішній час не відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, оскільки підстави для вжиття такого крайнього заходу не підкріплені достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дітей; безспірні докази про свідоме, винне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей суду не надані. Відповідач з`являлась до суду, заперечувала позбавлення її батьківських прав, вказувала, що стала на шлях виправлення, не вживає алкогольні напої, влаштовується на роботу, бажає налагодити життя та щоб діти проживали з нею. Встановлено, що відповідач навідує дітей, дзвонить їм, молодшого сина бере на вихідні до себе додому, поздоровляє обох дітей зі святами, старшому сину - коли необхідно та має можливість то надає кошти. Зазначила, що вже придбала телефон та має контакт зі школою де навчається молодший син. Тобто участь в житті дітей відповідач приймає, цікавиться ними; наразі відповідач не працює тому матеріально допомагає не завжди. Суд вважає, що між відповідачем та дітьми можливе налагодження стосунків, покращення поведінки відповідача, та наразі не доведено ухилення відповідача від батьківських обов`язків що б могло потягнути за собою таку крайню міру як позбавлення батьківських прав.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, то не підлягають задоволенню позовні вимоги про призначення опікуна та стягнення аліментів. Таким чином у позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 19, 161,164, 165,166,171 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Широківської селищної ради, виконавчий комітет Широківської селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 .

Третя особа Служба у справах дітей Широківської селищної ради, 53700, вул. Соборна, 107 с. Широке Криворізький р-н Дніпропетровська область, .

Третя особа Виконавчий комітет Широківської селищної ради, як орган опіки та піклування 53700, вул. Соборна, 107 с. Широке Криворізький р-н Дніпропетровська область, .

Суддя В.В.Мазуренко