ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/283/25
Провадження № 2/362/1407/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Тельнової О.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави,
Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Будьонний В.С. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави у розмірі 3754,50 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих без достатньої підстави у розмірі 3095,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 532,93 грн., судовий збір за подання клопотання про витребування доказів у розмірі 484,48 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 436,03 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.09.2024 року ОСОБА_1 помилково перерахував на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 3754 грн. 50 коп., 11.10.2024 року ОСОБА_2 помилково перерахувала на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 3095,00 грн. Помилковість перерахування коштів обумовлена тим, що позивачі помились у номері картки при перерахуванні коштів за купівлю освітніх курсів. Одразу після виявлення помилки, позивачі звернулись до служби підтримки АТ «Універсал Банк» (Монобанк), які повідомили, що не можуть повернути грошові кошти, але допомогли зв`язатись з власником картки для врегулювання питання добровільного повернення коштів. У телефонному режимі відповідач обіцяв повернути кошти, але згодом перестав виходити на зв`язок, грошові кошти позивачам не повернув та утримав їх у себе без будь-яких правових підстав. На виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2024 року АТ «Універсал Банк» було надано інформацію про власника карткового рахунку № НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_3 , а тому грошові кошти підлягають стягненню в судовому порядку з відповідача.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 46).
Позивачі, представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.
ОСОБА_3 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, (а.с. 57, 62), але до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання»,правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За наведених обставин, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Листом АТ «Універсал Банк» від 22.11.2024 року №БТ/7367 повідомлено, що платіжна картка № НОМЕР_1 була емітована банком на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19).
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 910/1238/17).
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Такий правовий висновок вкладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19; від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18; від 01 квітня 2019 року у справі № 2444/18.
Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2019 року у справі № 904/5330/18 також зазначив, що встановлення відсутності зобов`язань, які б виникали з правочинів чи інших передбачених законом актів, як на час перерахування коштів, так і на час розгляду справи, свідчить про безпідставність утримання таких коштів та можливість використання правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19 та постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі №202/7994/17ц.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з того, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст. 1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.).
Водночас, у постанові Верховного Суду України від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст. 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Враховуючи вищезазначене, норми ст. 1212, 1213 ЦК України застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту.
Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки із матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачу.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.
За п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Так, у матеріалах справи міститься: договір про надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 04.11.2024 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 04.11.2024 року (опис послуг, які надаються адвокатом), додаткова угода про внесення змін до додатку №1 від 03.01.2025 року, платіжна інструкція на оплату правничої допомоги на суму 1500,00 грн. від 05.11.2024 року; договір про надання правничої допомоги ОСОБА_2 від 03.01.2025 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 03.01.2025 року (опис послуг, які надаються адвокатом), платіжна інструкція на оплату правничої допомоги на суму 1500,00 грн. від 06.01.2025 року (а.с. 25-38).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого вст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу в сумі 1500,00 грн. кожному, оскільки такі витрати відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечатимуть принципу розподілу таких витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 532,93 грн. Також, з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 436,03 грн.
Стягнення судових витрат в розмірі 484,48 грн. з відповідача на користь ОСОБА_1 не підлягає стягненню з відповідача Васильківським міськрайонним судом Київської області, оскільки такі витрати були понесені позивачем за подання заяви про витребування доказів до Оболонського районного суду м. Києва.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1212, 1213 ЦК України, статтями 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави -задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави в розмірі 3754,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти, отримані без достатньої правової підстави в розмірі 3095,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 532,93 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 436,03 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНКОПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , можливе місце проживання: АДРЕСА_4 , РНКОПП: НОМЕР_5 .

Текст рішення складено 26.05.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко