Провадження № 6/522/328/25
УХВАЛА

10 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

учасники справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» та Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко Сергій Борисович про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, заінтересовані особи ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» та Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

16.05.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Павлик І.А.

20.05.2025 ухвалою суду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України прийнято до розгляду.

26.05.2025 від представника ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» надійшла заява про розгляд справи без його участі.

10.06.2025 від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримують та просять задовольнити.

У судове засідання призначене на 10.06.2025 учасники процесу не з`явились, про дату, час і місце проведення повідомлялись належним чином.

Представник ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» адвокат Теребуха К.І., надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Згідно з ч. 6 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

З урахуванням належного повідомлення учасників процесу, які не з`явились до судового засідання без поважних причин, судом було ухвалено провести розгляд справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І.О. до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.03.2016 у справі № 522/17657/15-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/04/2008/840-К/457 від 17.04.2008 в розмірі 779 483,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 16 678 013,27 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1218 гривні. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 1218 гривні. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 218 гривні.

31.07.2020 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву директора ТОВ «Консалт Солюшенс» ОСОБА_4 про заміну сторони у виконавчому провадженні - задоволено. Замінено стягувача (сторону у виконавчому провадженні) по справі 522/17657/15-ц з ПАТ «КБ «Надра» () на його правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс» (65040, м. Одеса, вулиця Пушкінська, будинок 36, офіс 308, ) у виконавчому провадженні про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 05/04/2008/840-К/457 від 17.04.2008 в розмірі 779 483,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 16 678 013 (шістнадцять мільйонів шістсот сімдесят вісім тисяч тринадцять) гривень 27 копійок та стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , в дохід держави судового збору у розмірі 1218 гривні (з кожного).

14.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. було відкрито виконавче провадження № 65805463 із примусового виконання виконавчого листа у справі № 522/17657/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС».

21.11.2023 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/17657/15-ц, провадження № 6/522/994/23 було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. від 12.10.2023. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 до виконання зобов`язань покладених на неї по виконавчому листу № 522/17657/15-ц, виданому Приморським районним судом м. Одеси 22.11.2016, про стягнення в солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 05/04/2008/840-К/457 від 17.04.2008 в розмірі 779 483,12 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 16 678 013,27 гривень та судового збору у розмірі 1 218,00 гривень

30.04.2025 між ОСОБА_1 , як Боржником, та ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», як Новим кредитором, було укладено Договір № 180-НДР про врегулювання заборгованості за Кредитним договором № 05/04/2008/840-К/457 від 17.04.2008 у відповідності до якого сторони дійшли згоди про взаємовигідне погашення заборгованості Боржника перед Новим кредитором.

12.05.2025 ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. було направлено заяву про повернення виконавчого документа стягувачу та зняття арештів із майна та коштів ОСОБА_1

13.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 65805463, якою виконавчий лист у справі № 522/17657/15-ц було повернено стягувачу та одночасно припинено чинність арешту майна боржника (на підставі п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»), надано роз`яснення щодо можливості повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений чинним законодавством строк.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Разом з цим, статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відтак, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, зокрема, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб як найскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Зокрема, у справі "Гочев проти Болгарії" Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тапрактику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Рішенням Європейського суду по правам людини, прийнятим 11 травня 2021 року по справі «Стецов проти України» (заява № 5170/15, щодо заборони виїзду за межі України, накладеного на заявника в зв`язку з несплатою боргу, встановленого судовим рішенням), ЄСПЛ встановив в діях держави порушення Конвенції про захист прав людини та основних свобод, та постановив, що Україна повинна сплатити Стецову компенсацію моральної шкоди та судові витрати. Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Як вбачається, під час постановлення ухвали суду від 21.11.2023 у справі № 522/17657/15-ц, провадження № 6/522/994/23 було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенка С.Б. від 12.10.2023. Суд виходив з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, покладених на неї рішенням Приморського районного суду міста Одеси, на підставі якого було відкрито виконавче провадження.

Проте, 30.04.2025 між ОСОБА_1 , як Боржником, та ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», як Новим кредитором, було укладено Договір № 180-НДР про врегулювання заборгованості за Кредитним договором № 05/04/2008/840-К/457 від 17.04.2008 у відповідності до якого сторони дійшли згоди про взаємовигідне погашення заборгованості Боржника перед Новим кредитором.

При таких обставинах та з огляду на те, що 13.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенком С.Б. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 65805463, якою виконавчий лист у справі № 522/17657/15-ц було повернено стягувачу та одночасно припинено чинність арешту майна боржника (на підставі п. 1 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»), надано роз`яснення щодо можливості повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання у встановлений чинним законодавством строк, суд доходить до висновку, що подальше обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є недоцільним, у зв`язку з чим подана нею заява про скасування цього обмеження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Одночасно, суд роз`яснює державному виконавцю, що у разі зміни обставин та ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, або будь-яких інших обставин, державний виконавець не позбавлений права повторного звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржнику в праві виїзду за межі України в рамках виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» та Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко Сергій Борисович про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження громадянки України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 21 листопада 2023 року у справі № 522/17657/15-ц, провадження 6/522/994/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.06.2025.

Суддя І.А. Павлик