Справа № 149/2852/24
Провадження № 22-ц/801/780/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 рокуСправа № 149/2852/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Шемети Т. М., Панасюка О. С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 16 січня 2025 року у м. Хмільнику суддею цього суду Войнаревичем М.Г., дата складання повного тексту судового рішення 24 січня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося з вищевказаним позовом до суду, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 10.12.2020 року відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, у якій визначено, зокрема, тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювальна кредитна лінія до 50 000 грн, тип кредитної картки - «Універсальна», строк кредитування у 12 місяців із пролонгацією, процентну ставку у 42 % річних від суми неповернутого в строк кредиту.

Зазначена заява підписана відповідачем власноручно на планшеті у відділенні банку, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 року №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 23.06.2024 року в останньої виникла заборгованість у сумі 63 673,60 грн, яка складається з 49 733, 80 грн - заборгованість за тілом кредиту та 13 939, 80 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, а також витрати зі сплати судового збору.

16.01.2025 року рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2020 року в розмірі 49 733,80 грн - заборгованості за тілом кредиту та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1892,07 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилається на його незаконність, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, ухвалити нове судове рішення, яким позов у цій частині задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності доказів ознайомлення відповідача з істотними умовами договору, зокрема щодо умов нарахування процентів за кредитом, спростовуються підписаною відповідачем заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка не була належним чином дослідження судом, оскільки у ній погоджено усі істотні умови кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за тілом кредиту апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, за таких підстав.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 10.12.2020 року підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 28-35), якою визначено основні умови кредитування, а саме відкриття відновлювальної кредитної лінії зі встановленим лімітом кредитування, строком на 12 місяців з пролонгацією, встановлено процентну ставку, а саме 42 % річних для карти Універсальна, відповідачем погоджено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту, в тому числі шляхом здійснення щомісячних мінімальних платежів, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором, також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 10.12.2020 року, яким погодив надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії (а.с. 46).

Підписавши паспорт споживчого кредиту, відповідач погодив визначені основні умови кредитування, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту, зокрема базову відсоткову ставку за користування кредитом; розмір обов`язкових щомісячних платежів; строк внесення щомісячних платежів; передбачено розмір процентної ставки, а саме 0, 0001 % в пільговий період та 42 % річних поза межами пільгового періоду, та наслідки несвоєчасного повернення коштів.

На підставі підписаної 10.12.2020 року Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну карту номер НОМЕР_1 ….9276, строком дії 11/24, тип - Універсальна.

В подальшому 06.02.2023 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 36-45), якою визначено основні умови кредитування, які є аналогічними до тих, які встановлені у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яку відповідач підписала 10.12.2020 року.

На підставі власноручно підписаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06.02.2023 року, ОСОБА_1 змінила попередню картку на іншу картку номер - НОМЕР_2 …. НОМЕР_3 , строк дії - 01/27, тип - Універсальна, що підтверджується довідкою від 28.06.2024 року (а.с. 26).

Згідно із наданим банком розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 23.06.2024 року становить 63 673,60 грн, яка складається з 49 733, 80 грн - заборгованість за тілом кредиту та 13 939, 80 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов договору за встановленою договором та передбаченою паспортом споживчого кредиту відсотковою ставкою в 42 % річних. Нарахування відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України не здійснювалось (а.с. 22 - 23).

З виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором за період з 28.01.2021 року по 01.06.2024 року вбачається рух коштів по рахунку відповідача та використання відповідачем кредитних коштів шляхом використання наданої кредитної картки протягом вказаного періоду (а.с. 24 - 25).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо відсотків та відповідальності за прострочення виконання зобов`язань, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Отже, суд не вбачав підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки за користування кредитом.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом статті 1054 ЦК України істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, апеляційним судом встановлено, що 10.12.2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг якою визначено основні умови кредитування, а саме відкриття відновлювальної кредитної лінії зі встановленим лімітом кредитування, строком на 12 місяців з пролонгацією, встановлено процентну ставку, а саме 42 % річних для карти Універсальна, відповідачем погоджено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту, в тому числі шляхом здійснення щомісячних мінімальних платежів, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором.

У вказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, клієнт приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, які разом становлять договір банківського рахунка, приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну карту номер НОМЕР_1 ….9276, строком дії 11/24, тип - Універсальна, яка в подальшому була змінена на картку номер - НОМЕР_2 ….1280, строк дії - 01/27, тип - Універсальна, на підставі власноручно підписаної Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 06.02.2023 року, що підтверджується довідкою від 28.06.2024 року та випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що, підписавши 10.12.2020 року Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та в подальшому підписавши 06.02.2023 року ще одну Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які за своїм змістом відображають однакові умови кредитування, відповідач добровільно погодилася з визначеними у них умовами кредитування, в тому числі, і щодо розміру відсотків за кредитом та взяла на себе відповідні зобов`язання.

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач отримала кредитну картку та активно нею користувалася, знімаючи грошові кошти та здійснюючи покупки за кредитні кошти.

Враховуючи положення п.п. 3,6 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 41 Закону України «Про Національний банк Україні», ч.ч. 1, 2 статті 68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.п. 2.1.1, п. 5.1., п. 5.4., п. 5.6., Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 566 (зі змінами та доповненнями), виписка з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщує записи про операції, здійсненні протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Отже, наявна в матеріалах справи виписка по картковому рахунку відповідача є належним та допустимим доказом отримання та користування останньою кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, що відповідачем не спростовано.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором б/н від 10.12.2020 року у відповідача станом на 23.06.2024 року наявна заборгованість по простроченим відсоткам у розмірі 13 939, 80 грн. Сума відсотків нараховувалася відповідачу відповідно до погоджених умов кредитування із розрахунку 3,5% на місяць (42% річних).

Отже, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки підписавши викладені у Заявах про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг умови кредитування, відповідач визнала, що саме такі умови є погодженими сторонами.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду першої інстанції знайшли своє підтвердження, та доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених позовних вимог, та ухвалити нове, яким позов у цій частині задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 січня 2025 року скасувати в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити нове, яким позов у цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2020 року у розмірі 13 939, 80 грн, що становить заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 530, 33 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633, 60 грн.

Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. М. Шемета

О. С. Панасюк