Справа № 752/9636/24
Провадження № 2-др/752/15/25
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Білас С.В.,

представника відповідачів - Сорокопуд О.П.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві, в порядку загального позовного провадження заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сорокопуд Оксани Петрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2024 року представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Сорокопуд О.П. звернулась до суду із заявою, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідачів витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 68 000,00 грн.

Представник відповідачів посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2024 року в даній справі було відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Оболонь інвест плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності. У зв`язку із відмовою позивачу у задоволенні позову просить відшкодувати відповідачам понесені ними судові витрати по сплаті правничої допомоги.

Вказує, що 10 червня 2024 року відповідачами було укладено договори про надання правової (професійної правничої) допомоги та додатки до них з адвокатам Сорокопуд О.П. 06 грудня 2024 року адвокатом було складено розрахунок часу, витраченого на надання правничої допомоги та, відповідно, закріплено в актах приймання-передачі послуг, які були узгоджені та підписані відповідачами.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У судовому засіданні представник відповідачів просила вимогу про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити та стягнути із позивача витрати на правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомляв, про судовий розгляд повідомлявся шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету позивача.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року у справі № 752/9636/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності, залишено без задоволення; скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2025 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 грудня 2024 року змінено, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції постанови.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у змісті відзиву на позовну заяву представник відповідачів повідомив про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідачі планують понести у зв`язку з розглядом справи, який складає 60 000,00 грн. При цьому, до відзиву на позовну заяву було додано копії ордерів на зайняття адвокатською діяльністю (т. 1, а.с. 152-153).

Як встановлено судом, 08 грудня 2024 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідачів про ухвалення додаткового рішення у даній справі, а саме стягнення з позивача на користь відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 68 000,00 грн.

До заяви про стягнення судових витрат представник відповідачів додав копії: договору про надання правової допомоги № 1006 від 10 червня 2024 року та додатку № 1 до нього, укладених між адвокатом Сорокопуд О.П. та ОСОБА_1 , акта приймання-передачі послуг від 06 грудня 2024 року за договором про надання правової допомоги № 1006 від 10 червня 2024 року; договору про надання правової допомоги № 1006-1 від 10 червня 2024 року та додатку № 1 до нього, укладених між адвокатом Сорокопуд О.П. та ОСОБА_2 , акта приймання-передачі послуг від 06 грудня 2024 року за договором про надання правової допомоги № 1006-1 від 10 червня 2024 року.

Так, суд зазначає, що за приписами ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, серед іншого, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

При цьому, частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто аналізуючи наведені положення статті та враховуючи те, що дана справа розглядалась судом у відкритому судовому засіданні, то слід дійти висновку, що в даному випадку, можливість здійснення розподілу судових витрат після ухвалення судового рішення у справі - здійснюється лише у разі, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву про намір подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України не встановлено вимог до форми заяви про надання доказів щодо витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Тому такі заяви можуть подаватись суду як в усній, так і в письмовій чи електронній формі. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2021 року у справі № 755/4466/20-ц (провадження № 61-16762св21).

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 643/3720/15-ц (провадження № 61-18762св19) зазначено, що, враховуючи відсутність у матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутність у заяві переліку витрат, про відшкодування яких йдеться, незаявлення до закінчення судових дебатів про відшкодування судових витрат та неподання особою заяви про намір подати докази на підтвердження судових витрат після ухвалення судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відшкодування витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Нормою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Отже, процесуальним законом на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо було подати з поважних причин.

Верховний Суд у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 676/2951/21, «вирішуючи питання про судові витрати та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах: …. «право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей124,129 ГПК України(аналогічні положення закріплені й у статтях134,141 ЦПК України), кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 постанови Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19)».

Однак, як встановлено судом з матеріалів справи, зміст відзиву на позовну заяву не містить заяв сторони відповідачів про те, що докази розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи (щодо професійно-правничої допомоги) будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Представник відповідачів у відзиві на позовну заяви навів лише зміст ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та повідомив лише про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат.

За відсутності такої заяви представник відповідачів мав подати докази понесення судових витрат до часу ухвалення у справі рішення та відповідно заявити про їх стягнення з позивача, проте цієї процесуальної дії сторона відповідача не вчинила. При цьому, слід зауважити, що згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, суд зазначає, що за час перебування даної справи у провадженні суду, сторона відповідача не була позбавлена можливості подати відповідні докази понесення нею судових витрат до моменту ухвалення судового рішення, або подати суду окрему відповідну заяву, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про те, що такі докази понесення нею витрат на професійну правничу допомогу - будуть подані до суду, протягом п`яти днів після ухвалення рішення по суті справи.

За змістом положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у разі неподання відповідних доказів, визначених цією статтею, протягом встановленого строку, заява залишається без розгляду.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини, в порядку регламентованому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про залишення без розгляду даної заяви представника відповідача про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з наданням послуг з професійної правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Сорокопуд Оксани Петрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь інвест плюс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору дарування, скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, визнання права власності, - залишити без розгляду.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя А.В. Слободянюк