Дата документу 05.06.2025Справа № 554/4479/25
Провадження № 2-о/554/174/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Материнко М.О.,

за участю секретаря судових засідань - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент з питань реєстрації, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник просив суд встановити факт належності їй ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , яке видано відділом приватизації житла 22.07.1994 р.

В обґрунтуванні посилається на те, що їй, ОСОБА_3 та іншому співвласнику її мамі ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 1994 р., виданого відділом приватизації житла, на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . При видачі вказаного свідоцтва про право власності на житло в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає, як їй так і її мамі володіти, користуватися та розпоряджатися вищезазначеною квартирою. Так, в свідоцтві про право власності на житло ім`я одного з співвласників, а саме її ОСОБА_4 записано, як « ОСОБА_5 » і не збігається із записом її ім`я в паспорті громадянина України та свідоцтві про шлюб від 22.08.2015 р.) де моє ім`я зазначено як « ОСОБА_6 ». Вказана помилка була виявлена державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації ОСОБА_7 при розгляді поданою мною та ОСОБА_8 заяви про вчинення реєстраційних дій щодо підтвердження набутого до 01 січня 2013 права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Зокрема, в рішенні державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації Рось 3. М. про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77441187 від 24.02.2025 р., було зазначено: «...Для проведення державної реєстрації права власності заявниками ( ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) серед іншого, подано: - свідоцтво про право власності, дата документа: 22.07.1994, видавник: Відділ приватизації житла; - документ від підприємства бюро технічної інвентаризації, що містить відомості про зареєстроване право власності на паперовому носії інформації до 1 січня 2013 р., серія та номер: 9686, дата документа: 10.09.2024, видавник: ПП «Бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор». Відповідно до вказаних документів право власності набуто та зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . На виконання пункту 4 частини першої статті 18 Закону державним реєстратором, окрім іншого, здійснено необхідні пошуки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та встановлено, що неможливо встановити набуття права власності за заявником - ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, дата документа: 22.07.1994, видавник Відділ приватизації житла...» Відтак, внаслідок наявної в свідоцтві про право власності на житло від 22 липня 1994 р., виданого відділом приватизації житла, помилки написання мого ім`я, яка ймовірно виникла внаслідок невірного його перекладу з російської на українську мови, в мене на даний час виникла необхідність встановити факт належності мені даного правовстановлюючого документу. Вказаний факт їй необхідно встановити з метою вільного розпоряджання своєю власністю, а саме квартирою АДРЕСА_1 , зокрема і щодо повторного подання документів Департаменту з питань реєстрації для вчинення державним реєстратором відповідних реєстраційних дій.

Ухвалою суду від 02.04.2025 відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент з питань реєстрації, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Заявник у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі.

Представник зацікавленої особи у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій зазначила, що вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, просила провести судове засідання без її участі.

Інші учасник до суду не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили.

У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Просудову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» № 5від 31.03.1995року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п.12постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити не чітко виражені в наслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Зібрані у справі докази письмові документи, та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , яке видано відділом приватизації житла 22.07.1994 р. - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.256,315,294259,315 - 319 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент з питань реєстрації, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, - - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , яке видано відділом приватизації житла 22.07.1994 р. - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Зацікавлені особи:

Департамент з питань реєстрації, адреса: Вулиця Соборності, 36, Полтава, Полтавська область, 36000 Код .

ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя М.О. Материнко