Справа № 740/2841/25
Провадження № 2-о/740/117/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

16 червня 2025 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Карпусь І.М., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника - адвоката Мідянку А.А. звернулася до суду із заявою у порядку окремого провадження, у якій просить встановити юридичний факт батьківства, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування вимог зазначено, що з 2013 року по жовтень 2024 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Під час спільного проживання у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитину - ОСОБА_3 , заявниця зареєструвала на своє прізвище в порядку ст. 135 СК України, а ім`я та по-батькові батька вказала справжні, з її слів, так як на момент народження сина, шлюбні стосунки між заявницею та ОСОБА_2 у встановленому законом порядку органами ДРАЦС зареєстровані не були. ОСОБА_2 з березня 2013 по жовтень 2024 постійно проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_1 та їх сином ОСОБА_4 . Як під час вагітності, так і після народження ОСОБА_2 визнавав ОСОБА_3 своїм сином.

ОСОБА_2 08.11.2023 був призваний на військову службу по мобілізації та 06.10.2024 зник безвісти в результаті здійснення противником штурмових дій позиції підрозділу поблизу н.п. Катеринівка Покровського району Донецької області. Заявниця, як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , має намір в його інтересах реалізувати право на отримання пенсії, у зв`язку з втратою годувальника та інших передбачених законом виплат та пільг, тому вимушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 відносно дитини - ОСОБА_3 .

Ухвалою судді 30.05.2025 заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

На виконання ухвали судді 09.06.2025 представником заявниці - адвокатом МідянкоюА.А. подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а також додаткові докази.

Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, суддя доходить наступних висновків.

Частинами першою та другою ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

З наведеного можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У пункті 7 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства в порядку окремого провадження є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

З наданих документів вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рахується зниклим безвісти на території бойових дій з 16.10.2024.

Відповідно до ст. 22 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування.

Права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

На даний час ОСОБА_2 являється особою зниклою безвісти, а не померлою, що виключає розгляд судом заяви про встановлення батьківства в порядку окремого провадження.

Щодо посилання представника заявниці на рішення судів першої інстанції, якими ухвалювалися рішення щодо встановлення факту батьківства за особою, зниклою безвісти за особливих обставин, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує лише висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, існує і відмінна практика судів апеляційної інстанції (справа № 756/333/25).

При цьому суддя звертає увагу, що відмова у відкритті провадження в даному випадку не може вважатися відмовою у доступі особи до правосуддя, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена можливості подати позов до ОСОБА_2 про визнання батьківства за останнім відомим місцем його проживання (перебування), або звернутися до суду із заявою про оголошення ОСОБА_2 померлим відповідно до положень ст. 305 - 309 ЦПК України, що є передумовою для встановлення факту батьківства відповідно до вимог ст. 130 СК України.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкриті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Ухвалу складено та підписано 16.06.2025.

Суддя І.М. Карпусь