ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3460/24Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/519/25 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Гичко К.С.

представника апелянтки ОСОБА_1 ,

представника відповідача Медвідь І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №601/3460/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року (ухвалене суддею Мочальською В.М., повний текст якого складено 07 березня 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_4 (далі позивачка, апелянтка), в інтересах якої діяв адвокат Гурник Віктор Олександрович, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовна заява обґрунтована тим, що під час зареєстрованого шлюбу у сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають з позивачкою. Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 травня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року виключено відомості про батьківство ОСОБА_5 з актового запису №20 від 25 червня 2013 року про народження ОСОБА_9 , ОСОБА_5 звернувся з позовом про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання дітей до Збаразького районного суду Тернопільської області. Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року змінено розмір аліментів, які стягувалися з ОСОБА_5 на підставі рішення (судового наказу) Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року та вирішено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Сторона позивача зазначає, що дане судове рішення перебуває на примусовому виконанні у Кременецькому відділі ДВС, ВП №62517333. Згідно розрахунку заборгованості від 31 жовтня 2024 року розмір заборгованості по сплаті аліментів становить 188078.97 грн. Загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 31 жовтня 2024 року становить 1365466.94 грн.

У зв`язку із викладеним позивачка просила суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 188078.97 грн та 10000 грн понесених витрат на правову допомогу.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року позов ОСОБА_4 , задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дітей за період з травня 2020 року по жовтень 2024 року у розмірі 76944.80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 495.51 грн на користь держави та 4091 грн понесених витрат на правову допомогу.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14 березня 2025 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року, вказавши замість невірного «стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 495.51 грн на користь держави та 4091 грн, понесених витрат на правову допомогу», зазначити вірно «стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 495.51 грн на користь держави, на користь ОСОБА_4 4091 грн понесених витрат на правову допомогу».

Не погоджуючись із рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Гурник Віктор Олександрович, подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зменшення пені не сприяє стимулюванню відповідача до своєчасного виконання аліментних зобов`язань та компенсуванню шкоди, завданої дітям через неналежне утримання. Відповідач систематично ухилявся від сплати аліментів з травня 2020 року по жовтень 2024 року, сплативши лише 48199.82 грн за весь період, що свідчить про його недобросовісну поведінку.

На думку сторони апелянта, зменшення пені до 76944.80 грн не відповідає принципу справедливості, передбаченому ст.2 ЦПК України, та не забезпечує ефективного захисту прав дітей позивачки на належне утримання. Оскаржуване рішення суду фактично послаблює відповідальність відповідача та не компенсує позивачці завдану шкоду, чим порушуються права її дітей.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково не дослідив питання співмірності розміру пені з обсягом завданої шкоди дітям позивачки через неналежне утримання. Суд зменшив заявлений розмір пені (неустойки) у 2 рази посилаючись на сімейний та матеріальний стан відповідача, проте не дослідив належним чином його матеріальний стан. При цьому наявність у відповідача двох дітей від другого шлюбу не може автоматично виправдовувати зменшення пені, адже останній не довів, що його фінансовий стан унеможливлює виконання аліментних зобов`язань у повному обсязі.

У зв`язку з наведеним просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року в частині вирішення позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задоволити.

05 травня 2025 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_5 , в інтересах якого діє адвокат Медвідь Ірина Миколаївна, надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Відзив мотивовано тим, що матеріали справи свідчать про наявність об`єктивних обставин, які вплинули на можливість своєчасної сплати аліментів відповідачем, зокрема: утримання двох малолітніх дітей, дружини, яка не працює у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею 3 років, а також дитини дружини від попереднього шлюбу. Відсутність стабільного доходу через проживання у сільській місцевості та вплив форс-мажорних обставин, зумовлених введенням воєнного стану, підтверджує відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості.

Зазначає, що у відповідача є у власності земельна ділянка, яку він здає в оренду, однак враховуючи те, що площа вищевказаної земельної ділянки є незначною, орендна плата є мінімальною та виплачується останньому в грудні кожного року. З долученого до матеріалів позовної заяви розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 жовтня 2024 року вбачається, що в грудні 2022 року та в грудні 2023 року з відповідача стягнуто по 1800 гривень аліментів, тобто із суми, яку відповідач отримав у вигляді орендної плати за земельну ділянку, відбулося відрахування на сплату аліментів.

Звертає увагу на те, що надмірна санкція за порушення аліментних зобов`язань не гарантує її фактичного виконання, а навпаки, може унеможливити відповідачу подальше виконання обов`язків перед дітьми. У даному випадку суд першої інстанції досяг належного балансу між інтересами дітей та об`єктивними можливостями відповідача, зменшивши пеню, не звільнивши останнього повністю від відповідальності, але й не створивши надмірного боргового навантаження.

У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянтки адвокат Гурник Віктор Олександрович апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені у ній.

Представник відповідача адвокат Медвідь Ірина Миколаївна, проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою представником ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Гурник Віктор Олександрович, долучено новий доказ, зокрема копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №420303938 від 31 березня 2025 року.

Відповідно до частин першої, четвертої та восьмої статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що при подачі до апеляційного суду нових доказів, сторона апелянта не заявила клопотання про їх долучення та необгрунтувала неможливість їх подання до суду першої інстанції. Разом з тим, долучені до апеляційної скарги нові докази складені після ухвалення оскаржуваного судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що долучені стороною позивача до скарги нові докази до розгляду не приймаються, оскільки такі отримані судом з порушенням порядку, встановленого законом, тобто є недопустимими.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області у справі №601/697/17 від 25 жовтня 2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 21 листопада 2006 року у Старотаразькій сільській раді Кременецького району Тернопільської області, актовий запис № 20.

ОСОБА_12 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Збаразьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 09 жовтня 2019 року, актовий запис № 01, сторони є батьками дитини.

ОСОБА_13 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19 квітня 2023 року, актовий запис № 04, сторони є батьками дитини.

ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , видане Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 28 жовтня 2021 року, актовий запис № 20.

Судовим наказом Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року у справі №601/963/20 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 29 травня 2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Постановою начальника відділу Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) Максимлюк В.І. від 09 липня 2020 року відкрито виконавче провадження №62517333 з виконання судового наказу №601/963/20 від 06 липня 2020 року.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області у справі №598/588/21 від 26 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 та виключено відомості про батьківство ОСОБА_5 з актового запису №20 від 25 червня 2013 року, зареєстрованого у Старотаразькій сільській раді Кременецького району Тернопільської області про народження ОСОБА_9 , що батьком дитини ОСОБА_9 є ОСОБА_5 .

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області у справі №598/2352/21 від 09 лютого 2022 року змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення (судового наказу) Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року, виданого у справі №601/963/20.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Припинено з дня набрання законної сили даного рішення суду стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначених на підставі рішення (судового наказу) Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 червня 2020 року, виданого у справі №601/963/20.

З інформації Кременецького відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ від 11 листопада 2024 року №37784 вбачається, що в межах виконавчого провадження № 62517333 щодо боржника ОСОБА_5 винесено: постанову про арешт майна боржника від 02 вересня 2021 року; постанови про арешт коштів боржника від 02 вересня 2021 року та 03 вересня 2021 року; 02 вересня 2021 року винесене повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; 10 вересня 2021 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена для виконання до ТОВ «Бриківське»; 03 вересня 2021 року стягувачу направлено роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , що полягає в ухиленні від сплати аліментів, та направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів; 03 вересня 2021 року державним виконавцем винесені постанови про накладення на боржника штрафу на користь стягувача в загальній сумі 34189,36 грн.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно з судовим наказом Кременецького районного суду №601/963/20 від 06 липня 2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та рішення Збаразького районного суду Тернопільської області у справі №598/2352/21 про зміну розміру аліментів (ВП №62517333) сума заборгованості станом на 01 жовтня 2024 року становить 188078,97 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що за весь період наявності заборгованості, відповідачем здійснено сплату аліментів в розмірі: 7669.82 грн - у липні 2020 року; 3500.00 грн у серпні 2020 року; 9030.00 у жовтні 2020 року; 13400.00 грн - у лютому 2021 року; 4000.00 грн у травні 2021 року; 5000 грн у червні 2021 року; 2000.00 у вересні 2021 року; 1800 грн у грудні 2022 року; 1800.00 грн у грудні 2023 року.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 26 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб 26 листопада 2019 року. Дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_15 ».

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 20 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_17 .

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Почаївською міською радою Кременецького району Тернопільської області 21 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_17 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Частинами першою та другою статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правовий аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_4 покликалася на те, що ОСОБА_5 систематично ухилявся від сплати аліментів з травня 2020 року по жовтень 2024 року, що свідчить про його недобросовісну поведінку, тому просила стягнути пеню в розмірі 188078.97 грн.

У справі, яка переглядається апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 має заборгованість по аліментах за період з травня 2020 року по жовтень 2024 року в розмірі 188078.97 грн. Вказаний розрахунок у встановленому законом порядку відповідач не оскаржував. 03 вересня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про накладення на ОСОБА_5 штрафу в розмірі 34189.36 грн, яка не скасована.

В той же час, місцевий суд, визначаючи розмір пені за час затримки відповідачем сплати аліментів, обґрунтовано врахував те, що до ОСОБА_5 державним виконавцем застосовувалися заходи, передбачені частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідач має на утриманні ще двох малолітніх дітей від другого шлюбу. Таким чином, відповідач несе витрати на утримання чотирьох дітей.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі існують правові підстави для зменшення розміру пені за час затримки відповідачем сплати аліментів на утримання дітей до 50% розміру суми заборгованості, зокрема до 76944.80 грн, оскільки такий розмір свідчить про належний баланс між інтересами дітей та об`єктивними можливостями відповідача.

Доводи апелянта про те, що зменшення пені не сприяє стимулюванню своєчасного виконання аліментних зобов`язань та компенсуванню шкоди, завданої дітям через неналежне утримання, колегія суддів відхиляє, оскільки розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частини 2 статті 196 СК України).

Твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення суду фактично послаблює відповідальність відповідача та не компенсує позивачці завдану шкоду, чим порушуються права її дітей, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки зменшення пені не звільняє відповідача повністю від відповідальності, але й не створює надмірного боргового навантаження на відповідача.

Посилання апелянта на те, що суд не дослідив належним чином матеріальний стан відповідача, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки наявність у відповідача земельної ділянки 0.1655 га, яку він здає в оренду, не свідчить про значні доходи останнього, натомість встановлено, що відповідач несе витрати на утримання чотирьох дітей.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 07 березня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 09 червня 2025 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: М.В. Хома

Н.М. Храпак