Єдиний унікальний номер судової справи 462/3884/25
Номер провадження 2/462/1691/25
УХВАЛА

про вирішення заявленого самовідводу судді

10 червня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши письмову заяву про самовідвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Наталії Миронівни у цивільній справі № 462/3884/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м. Львова Кушнір Богдани Богданівни про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

І. Рух справи (скорочений).

ОСОБА_1 , 30.05.2025 року (вх. № Еп-2666/25) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із позовною заявою до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м. Львова Кушнір Б.Б. про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2025 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю - Галайко Н. М.

10.06.2025 року суддею Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. заявлено самовідвід від участі у розгляді справи.

Суд, розглянувши письмову заяву про самовідвід судді Галайко Наталії Миронівни, перевіривши матеріали цивільної справи № 462/3884/25, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заява, дійшов наступного висновку.

ІІ. Щодо заяви про самовідвід.

Так, 10.06.2025 року суддя Галайко Н. М. подала письмову заяву про самовідвід у вказаній справі.

Письмова заява обґрунтована, зокрема тим, що із матеріалів вказаної справи вбачається, що позивач, як на підставу позовних вимог покликається, зокрема, на неправомірні рішення (дії) судді Залізничного районного суду м. Львова Мруць І. С., яка, на його думку, перешкоджала у доступі до правосуддя, що призвело до заподіяння йому моральних страждань.

Так, ОСОБА_2 є суддею Залізничного районного суду м. Львова та колегою по роботі головуючого судді Галайко Н. М., тому враховуючи наведене, не зважаючи на відсутність упередженого ставлення чи особистого інтересу, суддя вважає, що вказані обставини можуть викликати сумніви, як в учасників справи, так і у безсторонньої особи щодо її об`єктивності та неупередженості при розгляді цієї справи, тому з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявила собі самовідвід.

ІІІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді заяви та застосовані ним норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є випадки, коли він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також наявність інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі судді в розгляді справи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Також суд приймає до уваги, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики України неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством.

Згідно з п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи безстороннім судом. Наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку у демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

ІV. Висновки суду.

Враховуючи наведені норми, з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України, яка встановлює обов`язок судді заявити самовідвід з підстав передбачених ст. 36 ЦПК України, а також з огляду на те, що суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І. С. є колегою по роботі головуючого судді Галайко Н. М., для недопущення будь-яких сумнівів у об`єктивності та неупередженості останньої, забезпечення справедливого, об`єктивного та неупередженого розгляду даної цивільної справи повноважним судом, встановленим законом, суд дійшов висновку, що письмова заява судді Галайко Н. М. про самовідвід є підставною та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261 ЦПК України, суд -

постановив:

1. Письмову заяву про самовідвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Наталії Миронівни у цивільній справі № 462/3884/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м. Львова Кушнір Богдани Богданівни про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

2. Відвести суддю Галайко Наталію Миронівну від участі у судовому провадженні, як головуючу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної Казначейської служби України, Держави Україна в особі судді Франківського районного суду м. Львова Кушнір Богдани Богданівни про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди.

3. Матеріали цивільної справи № 462/3884/25 - передати до канцелярії Залізничного районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення суддею. Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко