ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-699/11
провадження № 6/753/312/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участі

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі з виконання рішення суду у цивільній справі № 2-699/11 за позовом Акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Універсалбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Юніон»,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 до суду від ОСОБА_3 надійшла заява про зміну стягувача у виконавчому листі, у якій просив замінити стягувача у виконавчому листі №2-699/11 від 12.10.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості, виданому на примусове виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09.09.2011 у цивільній справі №2-699/11 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості по Кредитному договору № 050-2008-971 від 04.04.2008 в сумі 80 073,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ (курс 7,376515 грн. за 1 шв. Франк) складає 590 661 грн. 46 коп. на користь ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що 09.09.2011 рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 2-699/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості по Кредитному договору № 050-2008-971 від 04.04.2008 в сумі 80 073,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ (курс 7,376515 грн. за 1 шв. Франк) складає 590 661 грн. 46 коп. на користь ПАТ «Універсал Банк», а також судові витрати.

12.10.2011 на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором.

08.08.2024 між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено Договір про відступлення права вимоги № 35/24, відповідно до якого ТОВ «Інвестмент Юніон» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. В подальшому на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 050-2008-971 від 04.04.2008 ТОВ «Інвестмент Юніон» відступив на користь заявника право вимоги за вказаним кредитним договором.

У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Заслухавши представника заінтересованої особи, дослідивши заяву, додані до неї документи та матеріали цивільної справи № 2-699/11, суд встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

09.09.2011 рішенням Дарницького районного суду м. Києва № 2-699/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості по Кредитному договору № 050-2008-971 від 04.04.2008 в сумі 80 073,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ (курс 7,376515 грн. за 1 шв. Франк) складає 590 661 грн. 46 коп. на користь ПАТ «Універсал Банк», а також судові витрати.

12.10.2011 на виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором.

08.08.2024 між АТ «Універсал Банк» та ТОВ «Інвестмент Юніон» укладено Договір про відступлення права вимоги № 35/24, відповідно до якого ТОВ «Інвестмент Юніон» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 050-2008-971 від 04.04.2008 ТОВ «Інвестмент Юніон» відступив на користь заявника право вимоги за вказаним кредитним договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом, установленим статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а відтак наявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 цього Кодексу кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Статтею 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені у цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, які він замінив.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (стаття 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішень судів та інших органів (посадових осіб), прийнятих на захист прав суб`єктів матеріальних правовідносин.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон про виконавче провадження), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження відповідно до статті 15 Закону про виконавче провадження є стягувач і боржник.

Частиною п`ятою цієї норми передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін (виконавчого провадження) виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Тлумачення змісту наведених нормативних положень в їх сукупності дає підстави для висновку, що у разі правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора (стягувача), у зв`язку з чим припиняється його статус сторони виконавчого провадження, і його заміна належним кредитором (стягувачем) відбувається на підставі судового рішення (ухвали), яке приймається за результатами розгляду заяви виконавця, заяви вже вибулої сторони виконавчого провадження або самої заінтересованої сторони (правонаступника), що отримала від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Верховний Суд у низці своїх рішень системно проаналізував положення матеріального закону, ЦПК України та Закону про виконавче провадження, якими врегульовані питання матеріального і процесуального правонаступництва, та сформулював правову позицію, суть якої полягає у тому, що на стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження заміна сторони у виконавчому провадженні можлива за наявності відкритого виконавчого провадження (постанови від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 та від 08.02.2022 у справі № 2-7763/10).

У цих постановах Верховний Суд вказав, що у разі, якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання виконання завдань цивільного судочинства (мети виконання судового рішення) неможливе.

За принципом змагальності цивільного судочинства, який поширюється на усі стадії судового провадження, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких в учасників справи виникає спір (статті 12, 76-82 ЦПК України).

Водночас, заявник жодним чином не доводить і не посилається на наявність відкритого виконавчого провадження. Більш того, вимоги заявника полягають у заміні стягувача у виконавчому листі, що чинним законодавством не передбачено.

З огляду на викладене, вимоги заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі суд вважає недоведеними і на цій підставі відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись статтями 442, 258-261, 353, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну стягувача у виконавчому листі відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст ухвали складено 11.06.2025.