Справа № 442/3726/25
Провадження № 2/442/1222/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої - судді - Курус Р.І., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками,-

в с т а н о в и в :

16.05.2025 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість згідно боргової розписки від 06.04.2023 у розмірі 75000 грн., згідно боргової розписки від 06.02.2024 у розмірі 66327,04 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 19.05.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 16.06.2025, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Вказана ухвала разом із позовною заявою з додатками надсилалась відповідачу. Згідно інформації АТ «Укрпошта» поштова кореспонденція отримана відповідачем особисто 24.05.2025, а.с. 20

04.06.2025 від представника відповідача адвоката Зварич Н.Т. надійшов відзив на позовну заяву і докази направлення такого позивачу, а.с. 22-29.

Просить відмовити в задоволенні позову, вважає вимоги позивача незаконними та необгрунтованими, оскільки не заперечує щодо отримання коштів в сумі 75000 грн. згідно боргової розписки від 06.04.2023. Однак дані кошти він отримав від ОСОБА_1 зі спільного сімейного бюджету, яка станом на 06.04.2023 була його дружиною, оскільки шлюб між ним та позивачкою було укладено 01.03.2023, відповідно до актового запису №273, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Кошти були витрачені на забезпечення спільного побуту (проведення ремонту та облаштування житла). Рішенням Дрогобицького міськрайонного суді Львівської області №442/8427/24 від 04.11.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, тобто з 01.03.2023 по 04.11.2024 позивачка та відповідач перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, а тому кошти в сумі 75 000 грн. відповідно до написаної розписки до 07.04.2023 відповідач не повертав, так як вони вважались спільним майном та були витрачені на сімейні потреби.

З часом відносини у подружжя погіршились та позивачка почала вимагати повернення коштів, згідно написаної розписки 06.04.2023, а тому 05.02.2024 відповідачем було написано розписку, що він зобов`язується повернути борг у розмірі 1600 доларів СПІД до кінця поточного року, як того на той час вимагала позивачка.

02.07.2024 відповідач повернув всі кошти, відповідно до написаних розписок від 06.04.2023 та 05.02.2024, що особисто було підтверджено позивачкою рідному братові відповідача ОСОБА_3 , зокрема в переписи) «Вайбер», який за необхідності може надати свідчення в суді.

10.06.2025 від позивачки через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, а.с. 30-32 і докази направлення такого відповідачу. Вважає викладені у відзиві заперечення необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, виходячи з наступного. Відповідач у відзиві зазначає, що ним було повернуто кошти у сумі 75 000,00 грн., що підтверджується написаною розпискою, а також наявністю спільного сімейного бюджету з Позивачкою на момент укладення шлюбу. Однак, такий аргумент є безпідставним.У позовній заяві було зазначено, що оригінали обох боргових розписок знаходяться у мене. Це є прямим доказом того, що борг за цими розписками не був повернутий Відповідачем. Якщо б кошти були повернуті, відповідач, відповідно до вимог ЦК України, мав би отримати розписку назад або ж отримати відповідну розписку від Позивачки про повернення коштів. Відсутність такого документа у Відповідача та наявність оригіналу розписки у Позивачки спростовує твердження про повернення боргу.

Зазначає, що посилання Відповідача на те, що кошти в сумі 75 000,00 грн. були надані Позивачкою на спільні сімейні потреби під час їхнього шлюбу, не відповідає умовам боргової розписки. У самій розписці від 06.04.2023 року чітко зазначено, що кошти отримані "шахрайським способом", а не "на сімейні потреби". Це є суттєвим протиріччям у поясненнях Відповідача та його представника.Наявність другої боргової розписки (від 05.02.2024 року) жодним чином не пов`язано із попередньою борговою розпискою (від 06.04.2023 року).В контексті цього, відзив Відповідача є необґрунтованим та має на меті затягування судового процесу та уникнення від виконання своїх зобов`язань. Представлені Відповідачем "докази" повернення коштів не є належними та допустимими, оскільки не підтверджують факту повернення саме суми за борговими розписками, а також не відповідають вимогам чинного законодавства щодо повернення боргових документів.Враховуючи вищевикладене, Позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки Відповідач не виконав свої зобов`язання за борговими розписками від 06 квітня 2023 року та від 05 лютого 2024 року.

Станом на час розгляду справи, згідно відстеження з сайту "Укрпошта" відповідачем не отримано відповіді на відзив. Представник відповідача з таким відзивом ознайомився в системі "Електронний суд" і станом на 16.06.2025 на закінчився строк для подання заперечення, що є підставою для відкладення розгляду справи.

Разом з тим, суд дослідивши матеріали справи, встановив, що у матеріалах справи відсутній оригінали боргових розписок від 06 квітня 2023 року та від 05 лютого 2024 року, а наявні тільки їх копії, відповідач з приводу позову заперечує, а позивач вказує про наявність у неї оригіналів розписок, що свідчить, на переконання позивачки, про наявність підстав для стягнення суми боргу.

Таким чином, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, обставина наявності у позивачки боргової розписки підлягає встановленню судом, однак такі позивачкою не долучено до позову, а відтак, можуть бути витребувані судом.

Досліджуючи питання витребування оригіналу боргової розписки суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно ст. 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 зроблено висновки про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17, від 20 березня 2019 року у справі № 640/219/14-ц, від 08 жовтня 2020 року у справі № 194/1126/18 звернуто увагу на те, що наявність у позивача боргового документа - розписки відповідача свідчить про невиконання ним взятих на себе зобов`язань.

У постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 154/3443/18 зазначено, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Верховний Суд у постановах від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц, від 18 травня 2020 року у справі № 177/1659/17, від 03 червня 2020 року у справі № 461/9270/18-ц виснував, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положенням ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як зазначено вище, у матеріалах справи відсутні оригінали боргових розписок від 06 квітня 2023 року та від 05 лютого 2024 року, а наявні тільки їх копії.

З огляду на вказане вище, суд вважає за необхідне витребувати у позивача оригінали боргових розписок від 06 квітня 2023 року про отримання 75000 грн. та від 05 лютого 2024 року про зобов`язання повернути борг в розмірі 1600 доларів США, написаних ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 81, 258-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розписками на 31.07.2025 о 09:30 год., про що повідомити учасників справи.

Витребувати у позивача ОСОБА_1 оригінали боргових розписок від 06 квітня 2023 року про отримання 75000 грн. та від 05 лютого 2024 року про зобов`язання повернути борг в розмірі 1600 доларів США, написаних ОСОБА_2 .

Попередити позивача про те, що в разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Витребувані документи надати суду до 30.07.2025 року.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Копії ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: https://dgm.lv.court.gov.ua/sud1306/.

Суддя Курус Р.І.