Справа № 346/4666/20
Провадження № 2/346/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Насадик В.В.,

представника позивача адвоката Залуцького В. Н.,

представника відповідача адвоката Атаманюка В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого кооперативу "Мандарин", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Коломийська міська рада Івано-Франківської області (далі в тексті - Коломийська міська рада), ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом проведення перебудови об`єкта будівництва у відповідності до встановлених державних будівельних норм,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером: :18:001:0094, площею 0, 0033 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На початку 2019 року представниками відповідача, обслуговуючого кооперативу «Мандарин» (далі - ОК «Мандарин») розпочато будівництво магазину за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, фактично стороною відповідача здійснюється забудова трьох земельних ділянок з такими кадастровими номерами:

-:18:001:0182, площею 0, 0031 га.;

- :18:001:0053, площею 0, 0171 га., які знаходяться за вказаною адресою;

- :18:001:0095, площею 0, 004 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому за уповноваженими особами відповідача не зареєстроване ні право власності, ні будь-які інші речові права на жодну із вказаних ділянок.

Позивач вказує, що при здійсненні даного будівництва стороною відповідача порушено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Реконструкція магазину по АДРЕСА_2 », адже згідно із вказаними умовами та обмеженням відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни приміщення повинна становити не менше, ніж 1 м. При цьому має бути також забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами Державних будівельних норм (далі ДБН) В1.1-25.2009.

Однак, стороною відповідача вказаних обмежень не дотримано, оскільки відстані від найбільш виступаючої конструкції стіни побудованого приміщення до межі вказаної суміжної земельної ділянки позивача складають лише 0, 53 м. та 0, 67 м. Крім того, стороною відповідача не забезпечено виконання вище вказаних інженерно-технічних заходів, не узгоджено з позивачем будь-якого проекту щодо водовідведення на дотримання зазначених ДБН.

Крім того, відповідач не забезпечив виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію вищевказаної земельної ділянки позивача та не узгоджував будь-який проект щодо водовідведення згідно з вимогами ДБН В1.1-25.2009.

Тому позивач вважає, що зазначений об`єкт будівництва створює позивачу перешкоди у користування його вказаною земельною ділянкою, та просить суд усунути такі перешкоди шляхом зобов`язання відповідача провести перебудову вказаного об`єкта у відповідності до встановлених ДБН.

11.01.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від 06.01.2021 року, поданий представником відповідача, адвокатом Атаманюком Володимиром Михайловичем, в якому він просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав.

Стороною відповідача дотримано всі містобудівні умови та обмеження при будівництві вищевказаного об`єкта нерухомості, а саме будівництво здійснено відповідно до дозвільної документації. Протипожежні відстані як 1 м. розраховуються між будівлями. Однак, на вказаній земельній ділянці позивача відсутні будь-які будівлі. Тому згаданий пункт ДБН не підлягає застосуванню в даному випадку. Крім того, конфігурація та розміщення земельної ділянки позивача не дозволить йому без порушень законодавства та протипожежних відстаней збудувати будівлю в майбутньому. Для нового будівництва протипожежні відстані встановлюються в межах від 6 до 18 метрів між будівлями та спорудами в залежності від ступеня вогнестійкості. Тому вирішувати питання про можливе порушення права позивача в майбутньому і щодо будівлі, яка не може бути там побудована, передчасно.

Вказаний представник відповідача також зазначає, що в позовній заяві позивач посилається на те, що через щільну забудову земельних ділянок порушено його права. Однак, планом зонування території в центральній частині міста Коломиї обов?язковою є вимога щодо дотримання такого показника як щільність забудови. При проектуванні та будівництві спірного об?єкту стороною відповідача дотримано вимог щодо щільності забудови.

ДБН, чинні на момент видачі містобудівних умов та обмежень, не містять максимально допустимого відсотка забудови земельної ділянки для нежитлових приміщень. Такий відсоток може встановлюватися актами органів місцевого самоврядування. Крім того, вимірювання рівня інсоляції, на порушення якої посилається позивач, здійснюється лише в громадських будівлях та на садибних ділянках (ДБН В.2.2-15-2005, ДБН Б.2.2-5:2011, СанПіН (Санітарні правила і норми) 2605-82). Більше того, таке вимірювання здійснюється сертифікованим фахівцем з використанням спеціальних технічних засобів та дотриманням інструкцій з проведення таких вимірів.

Представник відповідача також вказав, що судовими рішеннями неодноразово відмовлено або залишено без розгляду позовні заяви власниці іншої суміжної земельної ділянки зі схожим матеріально-правовим обґрунтуванням.

Крім того, вказаний представник відповідача стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. (том. 1, а. с. 104, 104).

Представник позивача, адвокат Залуцький В.Н. в судових засіданнях просить задовольнити позов, взяти до уваги висновки експертів, складені за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 219/21-29 від 12.12.2023 року та за результатами проведення будівельно-технічної експертизи № 218/21-29 від 07.06.2024 року. Даними висновками підтверджується обґрунтованість позовних вимог та вищевказані порушення, допущені стороною відповідача. Також представник позивача вказує, що експерти Чернівецького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертних Міністерства юстиції України надали свої роз`яснення щодо спірних аспектів вказаних експертних висновків. Тому останні (висновки) є зрозумілими та відповідають нормативним документам.

Представники відповідача, адвокат Атаманюк В.М. та Федорук Назар Миколайович в судових засіданнях не визнали позовні вимоги. Адвокат Атаманюк В.М. зазначив, що наявні в матеріалах справи висновки експертів № 219/21-29 від 12.12.2023 р. та № 218/21-29 від 07.06.2024 р. є необґрунтованими та складені з чисельними порушеннями, оскільки: пункти 6.1.41, 15.3 Державних будівельних норм Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова території» не повинен застосовуватись до спірних правовідносин; геометричні розміри реконструйованого приміщення магазину відповідають геометричним розмірам об`єкту, що наведені в проектно-кошторисній документації; твердження експертів про те, що здійснення будівельних робіт по спірному об`єкту будівництва за вказаною адресою є новим будівництвом, суперечать змісту вище зазначеного висновку експерта від 07.06.2024 року, оскільки в такому висновку зазначається про реконструкцію магазину; наказ Держкомзему від 23.07.2010 року № 548 втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 22.03.2023 року № 586.

Крім того, адвокат Атаманюк В.М. вказав, що цивільним процесуальним законодавством не передбачено можливості внесення змін до висновку експертного дослідження, а в призначенні повторних судової земельно-технічної експертизи та комплексної судової будівельно-технічної експертизи відмовлено ухвалою суду від 11.03.2025 року. Тому вказані представники просять відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 в жодне судове засідання не з`явився, про їх місце та час повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

Представник іншої третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору , на стороні відповідача, в судове засідання не з`явився, 26.07.2024 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (том. 2, а. с. 188, 189).

Суд, заслухавши представників сторін, судових експертів Созонтову К.С. і Третяка М. А., перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії «ЯЕ» № 843292, виданого 12.12.2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яцком Петром Петровичем та зареєстрованого в реєстрі за № 4821, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером: :18:001:0094, площею 0, 0033 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1, а. с. 7).

У відповідності до витягу з наказу, виданого відділом архітектури та містобудування Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі відділ архітектури та містобудування) магазину (реконструйованому магазину), що на приватизованій земельній ділянці з кадастровим номером: :18:001:0053, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером: :18:001:0182, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який (магазин) належить третій особі ОСОБА_2 та відповідачу, присвоєно поштову адресу « АДРЕСА_1 » (том. 1, а. с. 157).

Згідно зі змістом містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, затверджених наказом вказаним відділу архітектури та містобудування № 76/2018 від 07.11.2018 року, з урахуванням змін, внесених наказом вказаного відділу № 117/2019 від 31.10.2019 року, об?єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_2 , слід розмістити по лінії забудови сформованої вулиці. Допустимі відстані визначити проектом згідно з такими вимогами містобудівних, санітарних та норм пожежної безпеки: п.6.1.20; п.б.1.21; п.6.1.40; п.б.1.41; табл. 15; п.6.1.33; п.6.1.40; п.6.1.41; п.15.2.1; п.15.2.2 табл.15.2; п.15.3.1; забезпечити можливість проїзду пожежних машин до будинків згідно з вимогами п. 15.3 ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій»; Червоні лінії - відсутні. Згідно з даними Генерального плану вказаного міста дана вулиця є пішохідною; відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м.; відстань до тимчасових споруд - 10.0 м. При цьому має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В. 1.1-25-2009 (том. 1, а. с. 8-15).

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2021 року, постановленій у даній справі, призначено судові земельно-технічну експертизу та будівельно-технічну експертизу.

На виконання указаної ухвали судовим експертом Третяком Миколою Антоновичем надано висновок експерта № 219/21-29 від 12.12.2023 року, складений за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. Відповідно до даного висновку:

-визначене цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером :18:001:0053, площею 0,0171 га, не відповідає вимогам

Українського класифікатора форм власності на землю, затвердженого листом

Держкомзему України від 24.04.1998 р. № 14-1-7/1205 (не визначений вид цільового призначення);

- визначене цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером:

:18:001:0182, площею 0,0031 га., порушує вимоги Класифікатора видів цільового призначення земель, який затверджений наказом Держкомзему України № 548 від 23.07.2010 року (том 2, а. с.165-170).

Судовий експерт Третяк М. А. в судових засіданнях 09.12.2024 року та 07.03.2025 року підтвердив обґрунтованість наданого ним висновку № 219/21-29 від 12.12.2023 року, складеного за результатами проведення вказаної експертизи.

Крім того, на виконання вказаної ухвали судовим експертом Созонтовою Катериною Сергіївною надано висновок експерта № 218/21-29 від 07.06.2024 року, складений за результатами проведення будівельно-технічної експертизи. Відповідно до даного висновку:

-проектно-кошторисна документація на реконструкцію приміщення магазину, який знаходиться за адресою: в АДРЕСА_2 , відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

-при обстеженні приміщення вказаного магазину встановлено наступне:

А) порушені вимоги п.15.3 ДБН Б.22-12:2019 «Планування та забудова територій»... Відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючий конструкції стіни будинку слід приймати не менш ніж 1,0 м. Однак, відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку становить 0 ,53 м - 0,67 м.;

Б) другий еваковихід з 2-го поверху по зовнішніх металевих сходах не влаштований;

В) не відповідає вимогам п.6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 в частині застосування необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок;

Г) геометричні розміри вказаного реконструйованого приміщення магазину не відповідають геометричним розмірам об?єкту, що наведені в проектно - кошторисній документації, тобто змінені об?ємно - планувальні рішення;

Д) будівельні роботи по приміщенні даного магазину відносяться до нового будівництва;

-усунення перешкод у володінні та користуванні сусідньою земельною ділянкою (тобто вказаною вище ділянкою позивача) можливо шляхом проведення демонтажу будівельних конструкцій зовнішньої стіни вищевказаного приміщення магазину, які розташовані на відстані 0,53 м від межі із земельною ділянкою за кадастровим номером: :18:001:0094, площею 0,0033 га.;

-демонтаж будівельних конструкцій в даному випадку вплине на конструктивну схему та на несучу спроможність будинку;

-демонтаж передбачає втручання в несучі конструкції будинку, що потребує розробки та погодження проектної документації (том 2, а. с. 171-183).

Судовий експерт Созонтова К.С. в судових засіданнях 09.12.2024 року та 07.03.2025 року підтвердила обґрунтованість наданого нею висновку від 07.06.2024 року. Також експерт вказала, що вимоги п.6.1.41 даних ДБН щодо сельбищних територій також стосуються житлової та громадської забудови. Крім того, ця експерт зауважила, що нею невірно вказано у наведеному висновку № 218/21-29 від 07.06.2024 р. пункт «ДБН Б.2.2-12:19 «Планування та забудова територій». Тому п. 2 вказаного висновку після виправлення помилки повинен мати наступний виклад:

«2. При обстеженні магазину за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено наступне:

-порушені вимоги п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» … Відстань до межі суміжної земельної ділянки найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менш ніж 1, 0 м. Згідно з планом топографо-геодезичної зйомки відстань до межі земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку становить 0, 53 м. 0, 65 м.;

-другий еваковихід з 2-го поверху по зовнішніх металевих сходах не влаштований;

-не відповідає вимогам п. 6.1.41 вказаних ДБН в частині застосування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок".

Аналогічні доводи викладено експертом ОСОБА_3 у її письмових поясненнях від 30.01.2025 року, які надійшли до суду 11.02.2025 року (том. 3, а. с. 77-79).

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року, винесеній у справі № 925/642/19, зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина першастатті 317 ЦК України).

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина другастатті 318 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина першастатті 321 ЦК України).

Згідно з положеннями ч. 1-5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно з ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники суміжних земельних ділянок зобов`язані використовувати їх з урахуванням прав та інтересів суміжних землекористувачів.

Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування.

Таким чином, при здійсненні будівництва на належній йому земельній ділянці, уповноважені особи відповідача були зобов`язаний дотримуватися норм не лише земельного, але і будівельного законодавства, а також не порушувати прав власників суміжних ділянок.

Відповідно до змісту ст. 391 ЦК України та ст.155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Порушення права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.1 ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пункт 6.1.41. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій»... передбачає, що відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючий конструкції стіни будинку слід приймати не менш ніж 1,0 м.

Порушення цих норм має наслідком не лише формальне відхилення від будівельних стандартів, але і потенційне порушення прав та інтересів власника суміжної земельної ділянки, зокрема, у сфері інсоляції, протипожежної безпеки, санітарних відстаней, обслуговування та користування ділянкою.

Судом встановлено, що стороною відповідача зведено будівлю на вищевказаній земельній ділянці, при цьому мінімально допустима відстань від будівельної покрівлі стіни цієї будівлі до межі земельної ділянки позивача становить 0, 53 м., що є порушенням чинних державних будівельних норм.

Суд, оцінюючи вище вказані висновки експертів, відповідно до вимог статті 103 ЦПК України, вважає його допустимим, належним та достовірним доказом, оскільки:

зазначені експерти мають відповідні кваліфікації та сертифікати;

об`єкт дослідження та фактичні дані (розміри, відстані, межі) відображені точно і беззаперечно, підтверджені іншими матеріалами справи (зокрема, схемами, актами огляду, фотоматеріалами тощо);

пояснення експерта ОСОБА_3 щодо технічної помилки були надані чітко, визнано саму помилку, і вона не стосується фактичної частини дослідження.

Таким чином, суд бере до уваги зазначені висновки експертів в частині встановлених відстаней і розміщення спірного приміщення магазину на місцевості. При цьому суд сприймає вказівку експерта ОСОБА_3 на помилковий нормативний акт як технічну описку, яка не має впливу на складений цією експертом висновок по суті спору та не спростовує самого факту порушення будівельних норм стороною відповідача.

Крім того, експерт ОСОБА_3 дійшла висновку, що вищезазначене приміщення не відповідає вимогам п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 в частині застосування необхідних інженерно - технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

З огляду на вище наведене суд дійшов висновку, що дії представників відповідача є такими, що порушують право позивача як власника сусідньої земельної ділянки на безперешкодне володіння та користування нею.

Порушення стороною відповідача будівельних норм при здійсненні реконструкції приміщення вказаного магазину є доведеним за наслідками судового розгляду, а, отже, зобов`язання відповідача усунути результати такого порушення шляхом демонтажу частини даного приміщення, розташованої на відстані, меншій за нормативно встановлену, є належним і пропорційним способом захисту прав позивача.

Суд також враховує, що такий спосіб захисту як демонтаж частини вказаної будівлі, хоча і є втручанням у майнові права відповідача, однак, є виправданим і співмірним, оскільки представники відповідача свідомо допустили порушення вимог чинного законодавства і не вжили заходів для усунення порушення добровільно, в тому числі під час даного судового процесу.

Тому позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та ст. 41 Конституції України, ст. 15, 317-319, 321, 391 ЦК України, ст. 103, 152, 155, 158 ЗК України, керуючись ст. 12, 76, 77-79, 81, 141, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб обслуговуючого кооперативу Мандарин» (місцезнаходження юридичної особи: м.Коломия, вул.Сагайдачного, 18/2, Івано-Франківської області, ) усунути перешкоди у володінні та користуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителем АДРЕСА_3 , земельною ділянкою з кадастровим номером: :18:001:0094, площею 0, 0033 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення демонтажу будівельних конструкцій зовнішньої стіни магазину, що за адресою: АДРЕСА_2 , яка (стіна) розташована на відстані 0, 53 м. від межі цієї земельної ділянки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09.06.2025 року.

Суддя: Калинюк О. П.