Справа № 127/4154/25
Провадження № 22-ц/801/1139/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 рокуСправа № 127/4154/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниця цивільну справу № 127/4154/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Макарова Ігоря Михайловича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Воробйова В.В.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що з 14.07.2006 року по 17.06.2016 року сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області. В них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Згідно із судовим наказом, виданого 24.05.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/12183/21, з ОСОБА_2 стягувались щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Наразі син досяг повноліття, проте продовжує навчання у п`ятирічному технікумі закладу безперервної професійної освіти у місті Замостя в Республіка Польща на четвертому курсі денної форми навчання за спеціальністю «технік інформатик».

У зв`язку із навчанням син не має можливості влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток і мати змогу забезпечити себе харчуванням, одягом, проїздом до місця навчання, оплатити гуртожиток тощо. Домовленості про участь батька в утриманні дитини, сторони не досягли. Відповідач в добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на утримання сина хоча інших утриманців немає, має задовільний стан здоров`я, працездатний. Разом з тим, позивачу складно самостійно утримувати сина, який навчається за кордом, оскільки це потребує значних витрат на харчування, проїзд, витрат на купівлю аксесуарів, книг, одягу, тощо. В зв`язку з викладеним ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з цим позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 в її розпорядження аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до моменту закінчення ним навчання, до 31.08.2026 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років за умови продовження навчання.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 05.02.2025 року, на період навчання сина на денній формі у Технікумі закладу безперервної професійної освіти ім. Яна Кілінського у місті Замостя в Республіка Польща, та не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - адвоката Макаров І.М. посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що суд першої інстанції не врахував, що позивачем не надано доказів який би підтверджував, що проживання в гуртожитку, або відомості про те, що проживання у гуртожитку є платним. Крім того зазначив, що навчання відбувається на безоплатній основі, також вважає, що його син можливо отримує стипендію, оскільки в Польщі існують стипендії для іноземців. Крім того відповідач є інвалідом ІІ групи та у нього є постійна необхідність проходити обстеження та лікування, яке вартує великих коштів.

У строк, визначений судом від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Паламарчук О.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення , а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що Згідно з рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.06.2016 року у справі №127/9133/16-ц, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 був задоволений та було розірвано шлюб між ним і ОСОБА_1 , зареєстрований 24.07.2006 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №1390 (а.с. 8).

Згідно з Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 45557, виданої Дпартаментом адміністративної послуг Вінницької міської ради від 02.07.2021 року, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, що підтверджується копією паспорта (а.с. 4, 11). Тому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про неналежність позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_4 син сторін досяг повноліття.

З довідки, виданої 22.11.2024 року Технікумом закладу безперервної професійної освіти ім. Яна Кілінського у місті Замостя в Республіка Польща вбачається, що ОСОБА_3 25.05.2021 року подав документи і був зарахований до п`ятирічного технікуму за професією технік інформатик на денну форму, зарахований на період від 01.09.2021 року до 31.08.2026 року. Навчання відбувається на безоплатній основі. Місцем проживання під час навчання визначено студентський гуртожиток у АДРЕСА_2 (а.с. 9-10). На підтвердження факту проживання дитини в гуртожитку, позивачем надано договір оренди від 01.09.2024 року, відповідно до якого щомісячна орендна плата становить 600 злотих (а.с. 48, 51). Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про неналежність цього доказу з підстав того, що переклад зроблено з копії, оскільки факт навчання дитини ним не заперечується, проте переклад довідки також виконано з копії. Жодних належних та допустимих доказів щодо спростування цього доказу, відповідачем не надано.

Засадами сімейного законодавства України є у тому числі, принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України). Брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них дитина проживає.

Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі N 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на весь період навчання сина, суд першої інстанції виходив з того, що син відповідача проживає в іншому місці, де продовжує навчання, що потребує значних коштів.

Оскільки домовленості щодо аліментів сторони не дійшли, суд першої інстанції відповідно до вимог статті 199 СК України обґрунтовано стягнув їх у судовому порядку.

Однак з висновком суду щодо визначення розміру аліментів погодитися не можна.

Визначаючи до стягнення аліменти у розмір 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, суд першої інстанції не врахував обставини на які посилається останній та докази якими вони підтверджуються .

При визначенні розміру аліментів судова колегія виходить із вимог статті 182 СК України, фактичних обставин справи, наданих сторонами письмових пояснень та керується засадами справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи, що відповідач є інвалідом ІІ групи, на даний час не працює, із доходу має лише пенсію, колегія суддів вважає за доцільне визначити розмір аліментів у сумі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, який є обґрунтованим, достатнім та таким, що відповідатиме потребам сина. При цьому, судом враховано, що відповідачем не надано об`єктивних доказів неможливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину до припинення навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, при цьому підстави для скасування судового рішення, як того просив відповідач, відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 374, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Макарова Ігоря Михайловичазадовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2025 року - змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчаннязадовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 лютого 2025 року і до досягнення дитиною 23-років або до закінчення терміну навчання, в залежності від того, яка подія відбудеться раніше.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун