Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/362/25
Провадження №2/711/707/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача

адвоката Ракоїд Л.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача

адвоката Бібік О.М.,

представника третьої особи

за довіреністю Вічканя В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради орган опіки та піклування м. Черкаси про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , через представника адвоката Ракоїд Л.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради орган опіки та піклування м. Черкаси про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що з травня 2021 року по серпень 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю у незареєстрованому шлюбі.

За час перебування у відносинах, у них народилися спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження дитини відповідач записаний її батьком. Донька мешкає разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024 у справі №711/2191/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трирічного віку вирішено: стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000грн. 00коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 до повноліття дитини; стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання дружини в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 18.03.2024 щомісячно, та продовжувати до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку.

Рішенням № 364 Служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.07.2024 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 . Вказаним рішенням вирішено: 1. Встановити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 : щочетверга з 16.00 до 19.00; перший та третій тиждень місяця з 9.00 суботи до 18.00 неділі; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. 2. Визнати таким, що втратило чинність рішення служби у справах дітей Черкаської міської ради від 16.05.2024 № 217 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 ».

Позивач вказує у позові, що на даний час, так і не має можливості побачити свою доньку, поспілкуватися з нею, брати участь у її розвитку та вихованні. Відповідач не відповідає на дзвінки позивача, уникає зустрічей, не відкриває двері, коли позивач приїжджає до дитини у визначений рішенням органу опіки час. Позивач не одноразово звертався до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявами про перешкоджання відповідачем у побаченнях з дитиною.

Також, позивач звертався до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області із заявами про отримані тілесні ушкодження після намагань побачити дитину від ОСОБА_2 . Про перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку відповідача також свідчать виписки з листування між позивачем та відповідачем.

Позивач вказує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з дочкою. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. обов`язки щодо забезпечення розвитку дітей покладаються на обох батьків, кожен з батьків у рівній мірі зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Оскільки позивач є батьком дитини, то мати, з якою проживає дитина, не має права перешкоджати у здійсненні батьком своїх прав щодо виховання дочки. Позбавлення позивача права щодо його участі у спілкуванні та вихованні дочки може позбавити дитину родинних зв`язків з батьком, любові та турботи з боку останнього. Позивач за місцем проживання характеризується позитивно.

Позивач є особою з інвалідністю 2-групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення, а тому згідно із приписами ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», він звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, позивач просить суд, - зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановити батькові ОСОБА_1 наступний порядок спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 : щочетверга з 16.00 до 19.00; перший та третій тиждень місяця з 9.00 суботи до 18.00 неділі; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Ухвалою суду від 24.01.2025 прийнято та відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 , через представника адвоката Бібік О.М., подано відзив на позов, який прийнятий судом. Зазначено, що за час перебування у відносинах без реєстрації шлюбу і без спільного проживання, у сторін народилася спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у свідоцтві про народження дитини позивач записаний її батьком. Спільна донька відразу після виписки з полового будинку мешкає разом з мамою, тобто з відповідачем, та перебуває на повному її утриманні. Позивач в добровільному порядку забезпечувати дитину відмовляється.

Відповідач є законослухняною громадянкою України, яка сумлінно виконує всі покладені на неї обов`язки, в тому числі щодо виховання та утримання дитини, відповідально ставиться до вимог чинного законодавства, зокрема, які встановлені статтею 158 СК України. Маючи досвід зростання у повноцінній та гармонійній сім`ї, вважає, що батьки мають рівні права та обов`язки, жодного разу вона не була проти спілкування дитини з батьком, а навпаки, до вчинення ОСОБА_1 протиправних дій, була налаштована на максимальну присутність батька у житті дитини, не зважаючи на прояви домашнього насильства з боку позивача, жодного разу не чинила перешкоди у спілкуванні, відповідала на смс-повідомлення та дзвінки.

Відповідач вважає, що позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вчинення відповідачем перешкод у спілкуванні з донькою. Навпаки, відповідачем надаються докази, які підтверджують виконання з боку ОСОБА_2 встановленого графіку побачень з дитиною, а відтак, вимоги щодо усунення неіснуючих перешкод є безпідставними.

Також відповідач вказує, що після її звернення з позовом про стягнення аліментів, від ОСОБА_1 почали надходити погрози відповідача на кшталт: «я в тебе заберу дитину», «ти її ніколи не побачиш», «в тебе ще є час забрати позов», «якщо ні, ти риєш собі могилу», «ти пошкодуєш», «тоді я буду йди до служби у справах дітей», «дитина буде жити зі мною», тощо. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей ВК ЧМР для встановлення способу участі батька у житті дитини, де просив встановити мінімальний графік. Втім, ОСОБА_2 під час засідання комісії Служби, запропонувала свій графік, де кількість та кратність зустрічей була значно більша - батько мав би бачитися з дитиною через день, приймати участь у вихованні дитини, водити/забирати її із садочка, проводити дозвілля. Рішенням Служби запропонований графік відповідача був прийнятий за основу. На думку ОСОБА_1 графік побачень створює обов`язки виключно для ОСОБА_2 , надає йому право приїжджати виключно за його бажанням. Протягом двох місяців, ОСОБА_1 систематичного не виконував рішення Служби, у зв`язку з чим, ОСОБА_2 звернулась з відповідною заявою щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення Служби. Між тим, Служба змінила графік побачень, кратність побачень зменшилась, але замість побачень у присутності матері, особі, яка двічі притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства у присутності дитини, особі, якій був виданий терміновий заборонний припис, попри відсутній психоемоційний зв`язок дитини з батьком, встановила графік побачень у нічні часи.

Крім того, у відзиві зазначено, що 19.09.2024 Придніпровським районним судом міста Черкаси винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені в повному обсязі, а саме, - місце проживання дитини визначено з матір`ю. Після цього, позивач декілька разів приходив до дитини, не намагаючись створити сприятливі умови та розташувати дитину до себе, відразу пропонував їй поїхати з ним, на що дитина категорично відмовлялася, перед новорічними святами позивач зник, про дитину не згадував ані зі святом святого Миколая, ані з Різдвом, ані з Новим роком дитину не вітав.

Як зазначає відповідач, позивач жодним чином не приймав участі в утриманні дитини, останній здійснював психологічний тиск на відповідача та мав звичку безпідставно викликати працівників поліції. Ці знущання завершились лише тоді, коли викликані ним працівники поліції , склали двічі протоколи відносно нього та видали ОСОБА_1 терміновий заборонний припис.

За час розгляду справи щодо стягнення аліментів, ОСОБА_1 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що стало підставою для звернення до фахівців в галузі дитячої психології.

Не зважаючи на невдалі стосунки між сторонами, відповідач розуміє і не заперечує, що батько для дитини грає важливу роль у житті, не заперечує проти спілкування, але в той же час, вважає, що позивач має розуміти свій обов`язок і дійсно, фактично, а не теоретично приймати участь у житті дитини. Для встановлення належного психологічного контакту між батьком та донькою учасники правовідносин потребують допомоги, яку суд вправі надати від імені держави шляхом визначення способів участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні, комфортних, в першу чергу, для дитини. Для налагодження належних довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово має відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності доньки до батька.

Таким чином, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 ; встановити наступний графік спілкування без порушення звичайного розпорядку та усталеного режиму дня дитини та дотримання рекомендацій щодо харчування дитини: перші 6 місяців особисті зустрічі та спілкування два дні на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., за попереднім узгодженням з матір`ю дитини та у присутності матері; після спливу шестимісячного терміну - два дні на тиждень з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. та перші та треті вихідні місяця: субота 15:00 18:00 у присутності матері, з обов`язковим врахуванням бажання самої дитини, її стану здоров`я, вікових особливостей та інших обставин, які можуть виникнути.

Позивач ОСОБА_1 , через представника адвоката Ракоїд Л.В., подав відповідь на відзив, за якою не погоджується із доводами відзиву. Також і не погоджується із запропонованим відповідачем графіком участі батька у вихованні дитини. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем заперечення на відповідь на відзив подані не були.

В судовому засіданні позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на доводим позовної заяви. Вважають, що аудіо-записи, які надані відповідачем, не є належними та допустимими доказами, оскільки позивач не був попереджений про те, що здійснюється запис розмов і такої згоди він не надавав.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили відмовити у задоволенні позову в частині усунення перешкоди у спілкуванні батькові із дочкою, оскільки відповідач такі перешкоди не чинила і не чинить.

В судовому засіданні представник третьої особи повністю підтримав висновок щодо розв`язання спору, наданий до суду, відповідно до ст. 19 СК України.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

встановлено, що встановлено, що сторони по справі у шлюбі не перебували, але від спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про її народження серія НОМЕР_3 від 19.05.2022, актовий запис №733. Спору щодо батьківства немає.

Крім того, встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю, відповідачем по справі, що підтверджується даними довідки №26/2 від 26.02.2024, виданої ОСББ «Нарбутівська 163», а також визнається і відповідачем.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2024 (справа №711/211/24), зокрема, із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти у розмірі 5000 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 18.03.2024 до повноліття дитини. Дане рішення, на вирішення даного спору, набрало законної сили.

Рішенням № 364 Служби у справах дітей виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.07.2024 встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 . Вказаним рішенням вирішено: 1. Встановити батькові ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 : щочетверга з 16.00 до 19.00; перший та третій тиждень місяця з 9.00 суботи до 18.00 неділі; без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути. 2. Визнати таким, що втратило чинність рішення служби у справах дітей Черкаської міської ради від 16.05.2024 № 217 «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 з малолітньою ОСОБА_3 ».

Відповідно до характеристики, наданої головою правління ОСББ «Каскад 53» Боєчком В.Ф. від 08.04.2024, ОСОБА_1 за місцем свого проживання характеризується позитивно.

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.05.2024 (справа №711/3393/24) ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 170грн. 00коп. Дане судове рішення набрало законної сили 24.07.2024. Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_2 у присутності дитини.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.08.2024 (справа № 711/5398/24) ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Дане судове рішення набрало законної сили 18.10.2024. Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру відносно ОСОБА_2 .

Судом також досліджена психологічна характеристика емоційного стану дитини ОСОБА_3 , яка датована 19.02.2025, складена ФОП ОСОБА_4 , і яка надана відповідачем. Між тим, відсутні підтвердження, що ФОП володіє спеціальними знаннями у сфері психології (дитячої) та має право на заняття такою діяльністю, а тому суд не вважає цю характеристику належним та допустимим доказом, з огляду на заперечення позивача та норми ст.ст. 76-78 ЦПК України.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси від 28.02.2025 № 4148-01-16, який наданий на виконання ухвали суду від 24.01.2025, - доцільним є встановити батькові ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкування з дитиною ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші три місяці щосуботи та щонеділі з 10-00 до 18-00 в присутності матері дитини; в подальшому щочетверга з 16-00 до 19-00; перші та треті вихідні дня місяця з 09-00 суботи до 18-00 неділі без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи, враховуючи позицію сторін та третьої особи, думка дитини щодо розв`язання спору, не з`ясовувалася, враховуючи вік та рівень розвитку дитини, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також в судовому засіданні були досліджені талони-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяв про кримінальне правопорушення та іншу подію до органів поліції від заявника ОСОБА_1 за період часу з 02.06.2022 по 25.07.2024 про конфлікти із співмешканкою, яка не дає бачитись із дитиною; ОСОБА_2 перешкоджає зустрічам із дитиною; конфлікти із рідними колишньої співмешканки, які не дають заявнику бачитися із дитиною тощо.

Під час розгляду справи були предметом дослідження і акти, надані відповідачем, які складені у період часу з травня 2024 року по червень 2024 року, про те, що ОСОБА_1 за встановленим графіком, визначеним рішенням Служби у справах дітей ЧМР від 16.05.2024 №217, щодо способу участі батька у вихованні і спілкуванні з дитиною, за місцем проживання дитини не прибував.

Крім того, судом досліджене листування через месенджери мобільного зв`язку щодо дитини, яке надане сторонами по справі, в т.ч. переглянуті відеозаписи і прослухано аудіо-записи, які надані відповідачем.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Згідно з положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини).

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991) та ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та норм ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Йохансен проти Норвегії" від 07.08.1996).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07.12.2006, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, - мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 в справі № 357/17852/15-ц (провадження № 14-199цс19) виснувала, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитись на шкоду інтересам дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини.

Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі справедливості, взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

За змістом ст. 153 СК України, - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України, - питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України, - суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд звертає увагу на те, що, як передбачено ч. 3 ст. 4 ЦПК України, відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною, а тому враховуючи обставини, які встановлені судом, доводи кожної із сторін, досліджені докази, суд вважає, що спір між сторонами стосовно участі батька у спілкуванні з дочкою має місце, який підлягає вирішенню судом.

Тобто, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що є спір між батьками щодо спілкування та участі батька у вихованні їхньої спільної дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлений органом опіки та піклування спосіб участі позивача у вихованні своєї малолітньої дочки не був належним чином реалізований. Поведінка батька (звернення до органу опіки та піклування щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, звернення до суду із цим позовом, відвідування дитини за місцем її проживання та у дитячому садочку), свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони не проживають разом, - він має намір та бажання спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні та житті. Крім того, позивач за місцем свого проживання характеризується позитивно, жодних обставин, які б свідчили про те, що він зможе негативно впливати на дитину, на її життя, розвиток, здоров`я, - під час розгляду справи встановлено не було. Питання щодо утримання дитини вирішені у судовому порядку, про що свідчить судове рішення, яке набрало законної сили і, в разі потреби, ОСОБА_2 вправі звернути його до примусового виконання, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, батько, який проживає окремо від своєї дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Відновлення та сталість відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати бажання чи наміри інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Між тим, під час розгляду справи, встановлено, що між батьком та дитиною, якій вже виповнилося три роки, відсутній сталий психологічний зв`язок, дитина повноцінно не сприймає його як батька. Між сторонами наявні неприязні та напружені стосунки і вони не можуть самостійно дійти згоди у вихованні їхньої дочки, яка проживає із матір`ю. Сам по собі факт притягнення ОСОБА_1 у 2024 році до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні його позовних вимог, оскільки й сама відповідач вважає, що батько має право на спілкування із дитиною та її виховання, а також навіть після винесення постанови суду від 23.05.2024, вона вчиняла дії щодо виконання попереднього рішення Служби у справах дітей ЧМР від 16.05.2024, яким було встановлено способи участі у вихованні та спілкуванні батька з дочкою, враховуючи відеозаписи, надані відповідачем, які були переглянуті в судовому засіданні, тобто матір дитини не бачила загрози для життя, здоров`я, психоемоційного стану дитини стосовно її зустрічей та спілкування із батьком. Як зазначалося вище, психологічна характеристика емоційного стану дитини ОСОБА_3 , яка датована 19.02.2025 і складена ФОП ОСОБА_4 , визнана судом неналежним та недопустимим доказом, оскільки відсутні підтвердження, що ФОП володіє спеціальними знаннями у сфері психології (дитячої) та має право на заняття такою діяльністю.

Що стосується записів розмов між відповідачем та, як стверджує остання, із позивачем, щодо погроз в її бік тощо, враховуючи аудіо-записи, які були прослухані під час судового розгляду справи, то суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що вони не є належними та допустимими доказами, оскільки, не було попереджено співрозмовника про те, що здійснюється запис на диктофон і сторона відповідача не визнала обставини стосовно цих розмов.

Отже, що стосується позовних вимог про встановлення батькові способу і порядку спілкування із дочкою, то слід зазначити наступне: під час розгляду справи сторони висловлювали різні пропозиції щодо графіку участі батька у спілкуванні з дитиною, і сама ж відповідач не погодилась із деякими пропозиціями служби у справах дітей, які вказані у висновку, який наданий на виконання ухвали суду.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (справа № 35481/20 "Терещенко проти України"), у якому суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема якщо ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Крім того, судом констатовано не урахуванням національними судами положення статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

В даному випадку, суд вважає, що висновок від 28.02.2025 №4148-01-16 є достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дитини, необхідно визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_5 , шляхом систематичних побачень згідно із запропонованим органом опіки та піклування графіком.

Так, буде доцільним встановити наступний порядок спілкування: перші три місяці щосуботи та щонеділі з 10-00 до 18-00 в присутності матері дитини; в подальшому щочетверга з 16-00 до 19-00; перші та треті вихідні дня місяця з 09-00 суботи то 18-00 неділі без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути (хвороба дитини, виїзд за межі міста, навчальний процес, відвідування гуртків тощо).

Оскільки на цей час дитина трирічного віку, більшу частину часу проводила і проводить із матір`ю, то саме період у три місяці спілкування батька із дочкою у присутності матері у визначені дні та часи, дасть можливість дитині звикнути до батька, не боятися його, а довіряти йому; матір дитини, знаючи її звички, уподобання, режим життя тощо, - в цей період зможе і повинна допомогти і дитині, і батькові налагодити між собою взаємовідносини та встановити психоемоційний контакт з тим, щоб дитина сприймала позивача саме, як свого батька, що, вочевидь, буде сприяти забезпеченню права дитини на спілкування як і з матір`ю, так і з батьком. Мати, також усвідомлюючи інтереси дитини, має морально підготувати її до зустрічей з батьком. Суд, вважає, що сторони, перш за все, в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дитину та її виховання.

Також, після поступового налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька, у подальшому є доцільним визначити батькові певні дні протягом тижня та часи для спілкування із дочкою та двічі на місяць у вихідні дні тижня мати спілкування батька і дитини без присутності матері. Слід зазначити, що позиція відповідача стосовно проведення всіх зустрічей батька виключно у присутності матері є необґрунтованою, оскільки такі вимоги будуть обмежувати права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Крім того, під час розгляду справи відповідачем не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з малолітньою дочкою, передбачене положеннями ч. 2 ст. 157 СК України, як і не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за дочкою самостійно, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку. До того ж, знаючи стан здоров`я дитини, її звички, режим життя, її харчування тощо, матір має можливість і повинна інформувати батька дитини про таке, що дасть можливість останньому врахувати ці фактори при виборі продуктів харчування, приготуванні їжі, придбанні одягу, книжок, іграшок тощо.

Такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою, як на думку суду, відповідатиме інтересам дитини, які є пріоритетними при вирішенні цієї справи, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини.

Крім того, суд не може прийняти пропозицію відповідача стосовно обов`язкового врахування бажання самої дитини у спілкуванні із батьком, оскільки небажання дитини спілкуватися з батьком і відсутність прихильності до нього не можуть бути покладені в основу судового рішення, враховуючи малий вік дитини та факт її постійного проживання з матір`ю, яка має конфлікт із батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи. В даному випадку, з огляду на переглянуті відеозаписи, що надані стороною відповідача, небажання дитини спілкуватися з батьком зумовлене ситуацією, яка склалася між сторонами, і не може бути підставою для обмеження батька в реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

При цьому, як на думку суду, підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, - немає. Сам по собі факт звернення позивача до органів поліції із заявами про конфліктні ситуації, як зазначено, які виникали між ним та відповідачем стосовно питань, пов`язаних із вихованням (спілкуванням) дитини, - не доводить саме факту вчинення ОСОБА_2 перешкод у його спілкуванні із дочкою, з огляду на досліджені судом докази. Позовна вимога про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки ст. 159 СК України не передбачає покладення відповідного обов`язку на сторону, з якою проживає дитина, а порушені права позивача на спілкування із дитиною відновлюються, шляхом визначення способу участі у вихованні дитини. Крім того, встановлення судом способу участі батька у спілкуванні із дочкою, вже саме по собі зобов`язує відповідача (матір дитини) виконувати судове рішення, в разі набрання ним законної сили. Отже, в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На думку суду, батьки дитини, усвідомлюючи свій обов`язок брати участь у вихованні їхньої дитини, незважаючи на неприязні та складні відносини між собою, зобов`язані вжити усіх заходів задля того, щоб не втрачався їхній родинний зв`язок. В разі потреби, батьки вправі звернутися до фахівців органів служби у справах дітей, органів опіки і піклування, психологів та інших спеціалістів задля отримання відповідної допомоги стосовно налагодження конструктивної комунікації між собою для вирішення питань, пов`язаних із вихованням свої дочки. Органи і служби у справах дітей, і суди повинні вжити дієвих заходів з метою вирішення проблеми у стосунках між позивачем і його дочкою, реалізації на практиці гарантій взаємного спілкування батька і дитини.

Суд звертає увагу сторін на те, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам цієї дитини. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткового порядку участі батька у вихованні та спілкуванні із дочкою. Відповідно, той факт, що батько вчиняє дії стосовно спілкування із дитиною в інші дні/часи, не може трактуватися матір`ю дитини, як порушення прав дитини. Зокрема, з огляду на переглянуті відеозаписи відвідування батьком дитини у дитячому садочку, необізнаність працівника цього закладу про наявність рішення органу опіки та піклування про встановлений спосіб та порядок участі батька із дитиною, поведінка матері та реакція дитини, - свідчать про те, що батьки повинні заради інтересів своєї дитини, попри особисту неприязнь один до одного, - налаштуватися на спільне вирішення всіх життєво-важливих питань, що стосуються їхньої дитини з тим, щоб не втратити родинні зв`язки.

При прийнятті рішення, судом також враховувалися висновки ВС, що викладені у постановах: №754/9026/16 від 23.06.2020, №686/14512/17 від 15.10.2018, №696/299/23 від 24.04.2024 тощо.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною не підлягають до задоволення, а позовні вимоги щодо встановлення позивачу порядку та способу спілкування з дитиною слід задовольнити, враховуючи вище викладені мотиви суду.

Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп., оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судових витрат (є особою з інвалідністю 2 групи довічно, відповідно до даних пенсійного посвідчення серія НОМЕР_4 ).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) наступний порядок спілкування з дочкою ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: перші три місяці щосуботи та щонеділі з 10-00 до 18-00 в присутності матері дитини; в подальшому щочетверга з 16-00 до 19-00; перші та треті вихідні дня місяця з 09-00 суботи до 18-00 неділі без присутності матері дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 16.06.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька