Суддя Бугера О. В.
Справа № 754/486/25
Провадження № 2/644/1999/25
10 червня 2025 року Індустріальний районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бугери О.В.,
За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №1 Індустріального районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації,-
Представником позивача, адвокатом Попович Т.С., 10.01.2025 року, було подано до Деснянського районного суду м. Києва відповідну позовну заяву, у якій позивач просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Ухвалою від 14.01.2025 року справу було направлено до Індустріального районного суду м. Харкова, за підсудністю, оскільки відповідачка є зареєстрованою в с. Тополі, Дворічанського району, Харківської області. За позовом відкрито провадження.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що у вересні 2020 року ним розірвано шлюб з ОСОБА_4 , до одруження - ОСОБА_5 .. До початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, позивач проживав у Харківській області, селище Куп`янськ-Вузловий, вул. Залізнична, 58/4, а після, у лютому 2022 року, позивач з сином та матір`ю переїхали відразу до міста Харкова, а невдовзі - до міста Києва, де зараз проживає та працює. Рішення про те, що малолітній син залишиться проживати з ним, для нього стало неочікуваним, бо колишня дружина відмовилася повертатися на неокуповану територію у м.Харків зі своїм сином від першого шлюбу, а згодом і до м.Києва. Але він як батько погодився виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки його колишня дружина відразу усунулася від виконання своїх материнських обов`язків. У вихованні сина позивачу допомагає його мати. Після окупації частини тимчасово окупованих територій у Харківській області, відповідачка залишилася проживати на окупованій території. Влітку 2022 року, коли відбувалося захоплення та окупація міста Куп`янськ, позивачу випадково потрапило одне з видань колаборантів - газета «Харьков Z», з якого він дізнався, що його колишня дружина перебуває на посаді помічника сільського голови станції Тополі, Дворічанського району, Харківської області, який перейшов на бік росіян. Хрещена мати дитини, ОСОБА_6 , яка на даний час проживає у Чернігівській області, впродовж тривалого часу намагалася вплинути на його колишню дружину, відповідачку у справі, та вела з нею листування в месенджерах з приводу її колаборантської позиції, але жодні аргументи не спрацювали і відповідачка залишилася на своїх позиціях та продовжує свої дії, про які він дізнався із її фото у мережі Тік-Ток. Фактично наразі, відповідачка взагалі не піклується про їх спільного сина, починаючи з лютого 2022 року самоусунулась від участі в його житті, в березні 2024 року він звертався до суду та було стягнуто аліменти з відповідачки на його користь, наразі існує заборгованість. Окрім того, відповідачка жодного разу не телефонувала, не цікавилася, не надавала жодної допомоги для виховання спільного сина, контакту з дитячим закладом не підтримує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, участі в житті батьківської громади не бере. Про ситуацію в родині позивача обізнані представники опікунської ради Деснянської районної адміністрації м.Києва, оскільки вони тимчасово переміщені особи. Також, він звернувся з заявою до Служби Безпеки України з приводу колишньої дружини, оскільки має побоювання за малолітнього сина з приводу того, що колишня дружина може викрасти сина та перевезти на окуповану територію. Вважав, що позиція відповідачки лише завдає страждань їх спільному сину та така позиція в майбутньому може завдати йому моральної шкоди. Вважав, що сукупність даних обставин свідчать про те, що відповідачка має бути позбавлена батьківських прав щодо їх спільного сина.
Позивач та його представник подали на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідачка в підготовчі засідання, в судове засідання не з`являлась, про час та дату розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Відзиву на позовну заяву, заперечення, заяви про відкладення розгляду справи, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подавала, причини її неявки суду не відомі.
Представником Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та відповідний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки.
Враховуючи думку позивача, представника позивача, що суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідачки, заочно.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У відповідності зі ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. Дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави для позбавлення батьківських прав чітко передбачені нормами ст.164 СК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
З аналізу вище зазначених норм та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.
Згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.09.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було розірвано.
Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження.
Згідно заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.04.2024 року з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до копії постанови від 08.08.2024 року на підставі виконавчого листа № 754/3879/24 відкрито виконавче провадження № 75735964 про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 768 Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації зазначено, що матір вихованця, ОСОБА_8 , контакту з дитячим закладом не підтримує, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, участі в житті батьківської громади не бере. Дитину до садочку приводить і забирає тато, на виклики до садочку також приходить тільки тато.
Відповідно до заяви Позивача від 28.11.2024 року вбачається, що останній звернувся до Служби Безпеки України з приводу позиції колишньої дружини та з отриманої відповіді вбачається, що заяву отримано, вживаються заходи щодо перевірки інформації та подальших дій їхньою службою.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до наданого суду висновку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.05.2025 року за № 102/2011, визнано доцільним позбавлення ОСОБА_4 , батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки він є обґрунтованим та прийнятим після дослідження всіх обставин справи, ОСОБА_4 жодного разу не зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, пояснень, чи документів не надала. Службою встановлено, що ОСОБА_9 усунулась від виконання своїх материнських обов`язків, після окупації частини території країни, залишилась проживати на окупованій території, з часу переїзду дитини до м. Києва, жодного разу допомоги не надавала, не телефонувала, не цікавилась дитиною. Батько дитини, разом із малолітнім сином, його дружиною та спільним сином, мешкають у двокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 , виходом за місцем проживання встановлено, що для дитини створені всі належні умови, є окрема кімната, де наявні спальне ліжко, письмовий стіл, комод, дитячі речі відповідно до віку. Батько дитини працює, дитина відвідує дошкільний заклад, перебуває під медичним наглядом, дитину завжди супроводжує чи то батько, чи то дружина батька, яку Арсєній називає мамою. Фактично відповідачка припинила проживати разом із позивачем та дитиною з травня 2020 року, до окупації, має значну заборгованість по аліментах.
З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що враховуючи поведінку матері дитини, відсутність будь-якої участі в житті дитини, протягом вже майже 5 років, те, що відповідачка не проявляє зацікавленості в розгляді даної справи, висновок органу опіки, вимоги позову підлягають задоволенню, таке рішення буде відповідати інтересам дитини.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст.ст. 6, 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 12, 81, 95, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Повний текст рішення виготовлений 10.06.2025 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції.
Головуючий: суддя О.В. Бугера