Справа № 359/470/25
Провадження № 2/357/2679/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року представник ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу в розмірі 50 097,54 грн та судовий збір.

В обґрунтування позову вказано, що 26.07.2021 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2021 у справі № 357/10585/21, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203195432 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». За заявою потерпілої особи про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 50 097,64 грн, тому у позивача виникло право зворотної вимоги до позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранова А.Ю.

19.03.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 30.04.2025.

14.04.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в обґрунтування якого зазначено, що факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.07.2021, та наявність укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203195432, відповідач не заперечує, а також не заперечує вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Вказує, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди було два транспортних засоби, які зіткнулися між собою, а саме автомобіль «Renault» Premium 450 DXI, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який отримав механічні пошкодження, та причіп «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження і знаходився в складі автопоїзда з тягачем «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування відповідача, і який жодних механічних пошкоджень не отримав. Позивач на підставі полісу № ЕР-203195432, яким був забезпечений автомобіль «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив безпідставне страхове відшкодування, оскільки автомобіль IVECO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкоджень не отримав. Причіп «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 26.07.2021 був застрахований в АТ «СК «ББС Іншуранс» згідно полісу № АР5418404. В зв`язку з цим страхове відшкодування повинне було бути здійснено потерпілому саме страховиком у якого був забезпечений причіп. Спосіб захисту обраний невірно. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

28.04.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував у зчепці з напівпричепом «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. З огляду на зазначену норму Закону, у випадку, якщо транспортний засіб винуватця пригоди тягач перебував у з`єднані з причепом (чи напівпричепом), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком за договором страхування, укладеним тільки по відношенню до тягача. Дорожньо-транспортна пригода відбулась не окремо за участю автомобіля або причепа, а за участю саме автопоїзду і насамперед внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (оскільки причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом). Позивач виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/3313492 щодо тягача «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 оскільки транспортні засоби «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебували у з`єднані між собою під час ДТП, тому позивач обґрунтовано та на законних підставах звернувся саме до відповідача з регресною вимогою.

В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, позиція сторони суду зрозуміла.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

26.07.2021 о 15 год. 20 хв. на а/д М30 319км+300 м водій ОСОБА_1 , керував автомобілем «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом, при цьому перед виїздом не перевірив технічно справний стан транспортного засобу, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого причіп відчепився та допустив зіткнення з автомобілем «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2021 у справі № 357/10585/21, яка набрала законної сили 06.03.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що відповідач визнав вину у скоєнні адміністративного правопорушення.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що вбачається з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203195432.

Причіп «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 26.07.2021 був застрахований в АТ «СК «ББС Іншуранс» згідно полісу № АР5418404.

На підставі страхового полісу № ЕР-203195432, страхового акту № 13 від 17.08.2021, розрахунку суми страхового відшкодування, акту огляду транспортного засобу та відповідно до платіжної інструкції № ЗР07854 від 19.08.2021, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 50 097,64 грн.

04.03.2024 відповідачу направлено претензію про відшкодування шкоди в порядку регресу за вих. № 14173/ІНС.

В матеріалах справи також міститься схема ДТП, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення водіїв-учасників ДТП, картка ДТП в системі НПУ № 974522, з якої видно, що автомобіль «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 був з причіпом «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пояснення потерпілого власника пошкодженого ТЗ, посвідчення водіїв-учасників події, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, заява щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1166, 1188 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, та в разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з визначеннями наведеними у п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила):

причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски;

транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Підпунктом 2.3 «а» пункту 2.3. Правил встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) наземні транспортні засоби - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

При цьому суд зауважує, що причіп не є самохідним транспортним засобом, він перебував у з`єднаному з автомобілем стані, у складі одного транспортного складу, рухатись самостійно не міг, як і автомобіль не міг рухатись без участі водія, прискорення причіп отримав в процесі руху у з`єднанні з автомобілем.

Причіп (напівпричіп) не може експлуатуватися окремо від тягача, а тому в разі встановлення вини водія автомобіля з причепом (автопоїзда) у скоєнні ДТП, цивільно-правова відповідальність винної особи повинна наставати за шкоду, заподіяну третім особам як наслідок експлуатації тягача.

Так, у статті першій Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що дорожньо-транспортна пригода хоч і сталась внаслідок того, що причіп «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від`єднався від автопотяга з автомобілем «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та самостійно інерційно продовжив рух, однак прискорення цей причіп отримав в процесі руху в з`єднанні з автомобілем.

Причіп «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є транспортним засобом без власного джерела енергії і здійснював рух лише за допомогою тягача, а саме автомобіля «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував під керуванням відповідача.

Абзацом другим пункту 36.3. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, у разі, якщо ДТП сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою під час буксирування.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 07.11.2018 у справі № 163/3008/17 (провадження № 61-38637св18), та у постанові від 18.12.2019 року у справі № 569/13962/17 (провадження № 61-48301св18).

Відтак суд відхиляє доводи відповідача про те, що страхове відшкодування у даному випадку мало здійснюватися за рахунок страхового відшкодування забезпеченого транспортного засобу - причепу «Stricker» TG 357, реєстраційний номер НОМЕР_2 , оскільки відповідно до зазначених вище положень закону виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності лише щодо тягача, так як вказані транспортні засоби перебували у з`єднанні між собою.

Предметом спору у даній справі є стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та інших законодавчих актів, які регулюють спірні правовідносини.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.1.1. «г» пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо дорожньо транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану транспортного засобу існуючим Вимогам Правил дорожнього руху.

Таким чином, позивач після виплати страхового відшкодування набув право на звернення з відповідною вимогою про стягнення сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Згідно із частиною 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відтак, оскільки відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2021 у справі № 357/10585/21, яка набрала законної сили, водій забезпеченого транспортного засобу не забезпечив технічно справний стан забезпеченого транспортного засобу, то у позивача виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до відповідача.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 50 097,64 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. Ю. Цуранов