03.06.2025 Єдиний унікальний номер 932/640/24
єдиний унікальний номер № 932/640/24
провадження № 2/205/1747/25
03 червня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Пєтіної К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Держаного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
Позивач 26.01.2024 року звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути зі ОСОБА_1 на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України» кошти в сумі 17 200,00 грн., а саме: борг в сумі 10 000,00 грн., пеню в сумі 6 500,00 грн., штраф в сумі 700,00 грн. та судові витрати.
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 16.09.2025 року вищезазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що відповідно до наказу ДП «Ліси України» від 12.04.2024 року № 692 відокремлений структурний підрозділ філія «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» припинило свою господарську діяльність та 05.08.2024 року було закрито, про що здійснено відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Все майно, права та функції філії «Дніпровське лісове господарство» передано до філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
Відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 14.02.2023 року № 14-02, укладеного між адвокатом Стадницьким Станіславом Андрійовичем, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДП № 2371, видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 20.08.2014 року, та Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» в особі директора філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», яке належить до державного сектора економіки, адвокат прийняв на себе зобов`язання надати Клієнту (позивачу) правову допомогу у представництві інтересів Клієнта (позивача) у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції в цивільній справі № 210/4947/21 за позовом Первинної профспілкової організації державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» до державного підприємства «Криворізьке лісове господарство» про стягнення коштів.
На виконання умов пункту 2.1. Договору, на підставі рахунка-фактури № INV-0001 від 22.02.2023 року, виданого адвокатом Стадницьким С.А., філія «Дніпровське лісове господарство» платіжною інструкцією № 88 від 23.02.2023 року перерахувало адвокату гонорар в сумі 10 000,00 грн. за надання правової допомоги за договором № 14-02 від 14.02.2023 року.
Разом з тим, адвокат Стадницький С.А., отримавши гонорар як попередню плату за свої послуги, жодних дій щодо виконання зобов`язань не здійснив, правову допомогу Клієнту не надав, жодних дій по представництву інтересів позивача в цивільній справі № 210/4947/21 не здійснив.
Листом від 29.05.2023 року № 01-05.197 філія «Дніпровське лісове господарство» направила відповідачу претензію з проханням повернути кошти в сумі 10 000,00 грн. в строк до 31.06.2023 року. Однак відповідач грошові кошти не повернув.
Відповідачу було направлено лист від 15.12.2023 року № 679/27.1-2023 щодо розірвання договору та повернення коштів, проте кошти повернуті не були.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 615 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільнює винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно із ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, встановлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає обов`язок довести відсутність своєю вини саме на цю особу.
За змістом ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
З урахуванням того, що відповідачем доказів виконання за договором про надання правової допомоги від 14.02.2023 року № 14-02 надано не було, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої позивачем суми в розмірі 10 000,00 грн.
Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 6 500,00 грн. та штрафу в розмірі 700,00 грн., оскільки вказані види забезпечення зобов`язання договором про надання правової допомоги не передбачені, а ст. 231 ГК України, на яку посилається позивач задля нарахування пені та штрафу на спірні правовідносини не поширюються, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15-16, 509, 525-526, 611, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-78, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-266, 280-282, 289, 354 ЦПК України,
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Держаного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» кошти за договором про надання правової допомоги від 14.02.2023 року № 14-02 в розмірі 10 000,00 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Держаного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Басова