ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/852/24

Головуючий у першій інстанції Крупина А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/929/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року (місце ухвалення м. Носівка, дата складення повного судового рішення 12.12.2024) у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 198405,15 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Носівського районного суду від 12.12.2024 позов АТ «Ідея Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № C-001-0 від 20.11.2019 в сумі 198405,15 грн, яка утворилася станом на 08.03.2024 та складається з: 95935,93 грн -простроченого боргу, 102469,22 грн - прострочених процентів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано тим, що оскільки угода про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № C-001-0 від 20.11.2019 на даний час не є такою, що визнана недійсною, а розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку, тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Носівського районного суду від 01.04.2025 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого її представником ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, відмовлено. Заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Столяром О.А., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишена без розгляду.

Не погодившись з заочним рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 в порядку ч. 4 ст. 287 ЦПК України, представник ОСОБА_1 адвокат Столяр О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

За доводами скарги судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають встановленим обставинам справи та судом допущено неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається, що у договірних відносинах, які склалися між позивачем та відповідачем, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та її розмір, не зазначена.

Вказує, що на підтвердження обставини укладення кредитного договору, позивач надав суду: публічну пропозицію АТ «Ідея Банк» про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яку не підписано та не узгоджено з відповідачем; текст Договору комплексного банківського обслуговування розміщеного на сайті позивача, який не підписано та не узгоджено з відповідачем; копію Угоди про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-0 від 20.11.2019.

Проте зазначає, що в Угоді про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування С-001-0 від 20.11.2019 відсутні домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, а надані позивачем вищевказані документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Заявник вважає, що надані позивачем вищевказані документи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в угоді, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Також посилається, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи угоду, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

В обґрунтування доводів скарги, заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.05.2022 у справі № 393/126/20, згідно якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Тому заявник вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченого боргу у розмірі 10912,90 грн та прострочених процентів у розмірі 33666,23 грн задоволенню не підлягають у зв`язку з не доведенням факту укладення кредитних правовідносин

Крім того, за доводами скарги, на підтвердження обставин видачі грошових коштів та їх неповернення, позивач надав суду: виписку з поточного рахунку по кредитному договору відповідача; довідку-розрахунок кредитної заборгованості; належним чином засвідчену копію вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань та докази її направлення, проте інформація з виписки не узгоджується з сумою боргу, зазначеною у довідці - розрахунку кредитної заборгованості та самому позові, водночас така довідка не містить відповідної калькуляції заборгованості що перешкоджає встановити дійсну суму боргу та з чого вона складається.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві представник АТ «Ідея Банк» Гук М.І. просить закрити апеляційне провадження як таке, що відкрито помилково, а у разі розгляду апеляційної скарги по суті апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 залишити без змін. В обґрунтування посилається, що оскільки ухвалою Носівського районного суду від 01.04.2025 заяву відповідача про перегляд заочного рішення у справі залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю поважних причин пропуску строку для її подання, тому апеляційним судом було помилково відкрито апеляційне провадження всупереч положенням ч. 4 ст. 287 ЦПК України. Тому стверджує, що на сьогодні заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 не переглянуто, набрало законної сили 14.01.2024 та не може бути оскаржене в апеляційному порядку у зв`язку з відсутністю передбачених ЦПК України підстав, оскільки заява залишена без розгляду, а не без задоволення. В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в ухвалах від 15.05.2019 у справі № 761/1509/17, від 08.11.2019 у справі № 640/1266/19, від 21.11.2019 у справі № 640/2306/19, від 27.11.2019 у справі № 817/1768/18, від 08.10.2019 у справі № 766/12353/18, від2101.2020 у справі № 629/1261/15-а, від 05.02.2020 у справі № 826/4866/18, від 29.12.2020 у справі № 826/10834/14, Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 03.10.2018 у справі № 826/16892/17, від 15.05.2019 у справі № 761/10509/17, від 28.09.2022 у справі № 477/1315/20. Також за доводами відзиву, підписуючи 20.11.2019 кредитний договір, позичальник приєднався до Договору приєднання та був належним чином ознайомлений з вказаним Договором, що узгоджується з положеннями ст. 634 ЦК України. Зазначає, що укладений між сторонами кредитний договір містить всі необхідні умови кредитного договору, зокрема, ліміт кредитної лінії, процентна ставка за користування коштами кредитної лінії, тому вважає, що доводи скарги щодо мінливого характеру умов такого Договору не відповідають дійсності. Також вважає, що оскільки між сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин має виконуватись належним чином силу положень ст. 204, 526, 629 ЦК України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про закриття апеляційного провадження, враховуючи наступне.

За матеріалами справи, у квітні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 198405,15 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Носівського районного суду від 12.12.2024 позов АТ «Ідея Банк» задоволено.

У березні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Столяр О.А. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення у справі, в якій просив поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 у цій справі і скасувати заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Носівського районного суду від 01.04.2025 в задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого її представником Столяром О.А., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, відмовлено. Заява ОСОБА_1 , подана адвокатом Столяром О.А., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 у справі за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишена без розгляду.

Апеляційний суд враховує, що ЦПК України встановлено спеціальний порядок оскарження заочного рішення, який передбачає, що відповідач може оскаржити заочне рішення у разі залишення судом першої інстанції його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, або у разі ухвалення судом повторного заочного рішення.

Передбачені Кодексом підстави для набуття відповідачем права на апеляційне оскарження заочного рішення суду відсутні, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції помилково відкрив апеляційне провадження на заочне рішення суду першої інстанції, а тому воно підлягає закриттю.

Положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України унормовано заочний розгляд справи, який по суті передбачає специфічну процедуру позовного провадження, ухвалення рішення та його оскарження.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 287 ЦПК України визначено порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, зокрема, ч. 3 вказаної статті Кодексу встановлює, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення чи скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 - 3 ст. 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, положення ст. 288 ЦПК України передбачають можливість перегляду ухваленого місцевим судом заочного рішення цим же судом без необхідності звернення відповідача до апеляційного суду за умови, що причини, які зумовили неприйняття ним участі у розгляді справи, визнані судом поважними, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На час ухвалення оскаржуваного відповідачем заочного рішення суду і на час звернення відповідача до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на заочне рішення визначений законодавцем порядок оскарження заочного рішення є спеціальним та передбачає, що позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому главою 1 Розділу України, натомість відповідач може оскаржити заочне рішення у разі залишення судом першої інстанції його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, або у разі ухвалення судом повторного заочного рішення.

Дотримання порядку оскарження та перегляду заочного рішення є обов`язковим, як для учасників справи, так і для суду, скільки відповідні норми ЦПК України є імперативними.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції та обґрунтовуючи право на апеляційне оскарження заочного рішення Носівського районного суду від 12.12.2024, відповідач посилався на дотримання порядку попереднього звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Проте, зі змісту ухвали Носівського районного суду від 01.04.2025 убачається, що суд фактично вирішував лише питання поновлення відповідачу за його заявою строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку.

При цьому зазначені відповідачем у відповідній заяві процесуальні та матеріальні підстави перегляду заочного рішення, передбачені ст. 285 ЦПК України, суд не аналізував.

Не встановивши поважних причин пропуску відповідачем встановленого Кодексом строку на подання до заяви про перегляд заочного рішення, суд відмовив у поновленні цього строку, залишивши заяву про перегляд заочного рішення без розгляду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.08.2008 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

У постанові від 12.06.2024 року (справа № 756/11081/20) Велика Палата Верховного Суду в п.40 зазначила, що право на подання апеляційної скарги на заочне рішення суду відповідач набуває лише після залишення його заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

Відтак, оскільки ухвалою Носівського районного суду від 01.04.2025 заява, подана представником ОСОБА_1 адвокатом Столяром О.А., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі залишена без розгляду, що згідно зі ст. 126 ЦПК України має наслідком втрату відповідачем права на вчинення такої процесуальної дії та залишення відповідної заяви з доданими документами без розгляду, а також беручи до уваги, що по суті заява відповідача про перегляд заочного рішення місцевим судом не розглядалася, тому відповідач не набув права на апеляційне оскарження заочного рішення, а суд апеляційної інстанції помилково відкрив апеляційне провадження.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для розгляду апеляційної скарги відповідача на заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024, який не скористався правом на обов`язковий перегляд заочного рішення місцевим судом, тобто він не набув права на апеляційне оскарження рішення.

Стаття 362 ЦПК України, яка передбачає підстави для закриття апеляційного провадження, не містить такої підстави для закриття апеляційного провадження, як помилкове відкриття, проте за обставин цієї справи слід застосувати аналогію закону і апеляційне провадження у справі слід закрити, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите на заочне рішення суду, де не було дотримано процедуру оскарження заочного рішення відповідачем. Розгляд апеляційним судом справи за апеляційною скаргою відповідача на заочне рішення, де не було дотримано процедуру його оскарження, не сумісний з приписами процесуального закону і принципом правової визначеності.

У зв`язку з цим та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 362 ЦПК України відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 адвокатом Столяр О.А. на заочне рішення Носівського районного суду від 12.12.2024 у цій справі, підлягає закриттю як помилково відкрите.

Керуючись ст. 261, 362 ч. 2, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.06.2025.

Головуючий Судді :