Справа № 137/176/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Літин за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОШЕЛЬОК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулися до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначають, що 26.10.2021 року між відповідачем було укладено договір № -502217 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 8 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 7 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - відсоткова ставка, становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 7 днів, становить 9 232,00 грн. (8 000,00 грн. тіло кредиту + 1 232,00 грн.. відсотки за користування позикою за перші 7 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідач вказав в особистому кабінеті та перераховано кредитні кошти. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача, за Договором № -502217 від 26.10.2021 р., виникла заборгованість станом на 15.01.2025 року становить 39 579,90 грн., яка складається з заборгованості за сумою кредиту в сумі 8 000,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою в сумі 17 072,00 грн.; інфляційні збитки за період з 30.01.2022 по 15.01.2025 року в сумі 12 280,27 грн.; 3% річних за період з 30.01.2022 по 15.01.2025 року в сумі 2 227,63 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з вказаним позовом і просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 39 579,90 грн. та відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 13.02.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву. 24.02.2025 до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначає, що вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості по кредиту в розмірі 8000,0 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 17072,00 грн. за період з 26.10.2021 року по 30.01.2022 року; інфляційних збитків в розмірі 12280,27 грн. за період з 30.01.2022 року по 15.01.2025; 3% річних в розмірі 2227,63 грн. за період з 30.01.2022 року по 15.01.2025 року та витрат на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. є безпідставними та суперечать як обставинам справи, так і вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне. Зокрема, позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання по Договору, по наданню йому кредиту в сумі 8000,0 грн. шляхом перерахування на його банківський картковий рахунок. На підтвердження даних обставин позивач посилається на наступні документи: XPAY Group LLC від 26.10.2021 року; лист «Про підтвердження операції» ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» від 04/642-04/189. Проте, вказані документи не є доказами, що підтверджують виконання позивачем своїх зобов`язань по Договору, не містять відповідних обов`язкових реквізитів та не є первинними документами, які можуть підтвердити факт перерахування коштів. Більше того, повідомлення ХРАY Group LLC від 26.10.2021 року не містить жодного підпису уповноваженої особи та печатки юридичної особи та з нього не можливо зрозуміти хто саме і кому здійснив перерахування коштів. В свою чергу, зі змісту відповіді на лист ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» від 9.01.2025 року № 04/642-04/189 вбачається лише підтвердження факту проведення банківської операції, але з неї не можна ідентифікувати хто саме здійснив відповідний переказ коштів та хто є отримувачем коштів. Жодних інших доказів на підтвердження факту перерахування позивачем коштів саме відповідачу на виконання своїх зобов`язань по Договору позивачем не надано. Крім того, відповідно до умов Договору та Додатку № 1 до Договору він брав на себе зобов`язання повернути кредит в сумі 8000,0 грн. та проценти за користування кредитом в сумі 1233,00 грн за період з 26.10.2021 року по 1.11.2021 року. Всього за Договором у випадку отримання кредиту зобов`язаний сплатити на користи позивача 9233,0 грн. Відповідно до наданого до позову розрахунку заборгованості за Договором позивач здійснив і нарахування заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом за період з 26.10.2021 року по 30.01.2022 року.

Позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитом за період після 01.11.2021 року - тобто після спливу строку кредитування, тому заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 15840,0 грн. за період з 2.11.2021 року по 30.01.2022 року також був визначений незаконно. Щодо вимог про стягнення інфляційних та 3% річних, зазначає наступне, що позивач в своєму позові просить стягнути інфляційні збитки в розмірі 12280,27 грн. та 3% річних в розмірі 2227,63 грн. за період з 30.01.2022 року, по 15.01.2025 року. Вказані вимоги позивача є безпідставними, що підтверджується наступним. По-перше, зобов`язання по сплаті інфляційних та 3% річних визначені ч.2 ст, 625 ЦК України як вид відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання. Проте позивачем не доведено факту виникнення грошових зобов`язань, та відповідно їх порушення, а тому відсутні підстави для застосування до нього відповідальності передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодек4су України, - у період дії в Українні воєнного стану, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. За таикх підстав, просить повністю відмовити в задоволенні позов ТОВ "Кошельок" про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Стягнути з позивача витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Провести судовий розгляд за його відсутності. 20.03.2025 до суду надійшли письмові пояснення позивача щодо відзиву на позовну заяву, вказують, такий відзив є необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить матеріалам справи. Відповідач у своєму відзиві визнає факт укладення кредитного договору на визначених договором умовах. Разом з тим відповідач не погоджується з строком дії кредитного договору, розміром заборгованості та заперечує щодо отримання кредитних коштів. Така невизначеність відповідача дає чітке розуміння щодо недобросовісної поведінки відповідача, враховуючи той факт, що у відзиві на позовну заяву відповідач з одного боку визнає факт укладення кредитного договору, а з іншого заперечує щодо отримання кредитних коштів, строку кредитування, тощо. Твердження відповідача виключають один одне, чим відповідач намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи (отримання позичальником кредитних коштів, підписання кредитного договору саме на визначених договором умовах), які мають вирішальне значення для ухвалення законного рішення. Окрім того, в тексті відзиву на позовну заяву ТОВ «КОШЕЛЬОК» вбачається, що доводи відповідача фактично зводяться до незгоди з обставиною укладання кредитного договору на визначених договором умовах, доказів наданих ТОВ «КОШЕЛЬОК». Крім того, відповідач вказує на начебто неотримання кредитних коштів за договором у зв`язку з відсутністю первинних бухгалтерських документів у розумінні ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Матеріали справи містять довідку про видачу кредитних коштів відповідачеві на картку, вказану при укладенні договору. Позивач вважає, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу, що складає 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. - не відповідає дійсності, оскільки зазначені в ньому вимоги є непідтвердженими та неспівмірними. Задля повного, всебічного та прямого підтвердження позовних вимог, ТОВ «КОШЕЛЬОК» вважають за доцільне витребувати у банка емітента банківської картки на яку направлялися кредитні кошти інформацію щодо зарахування кредитних коштів за таким договором. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 24.04.2025 зобов`язано АТ «Універсал Банк» (04082, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, ) надати суду інформацію: - Чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , платіжну картку № НОМЕР_1 ? - Чи отримував ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , платіжну картку № НОМЕР_1 платіж в розмірі 8000,00 грн. в період з 25.10.2021 р по 29.10.2021 року? Надати виписку в карткового рахунку про рух коштів відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 25.10.2021 по 29.10.2021. На виконання вищевказаної ухвали до суду надійшов лист АТ «Універсал Банк» за №БТ/Е-3510 від 06.05.2025 (а.с.83) згідно якого банком було ініційовано детальну перевірку в ході якої зазначають, що банківська картка № НОМЕР_1 була емітована Банком на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Щодо поповнення вказаної картки зазначають, що 26.10.2021 року дійсно було зараховано кошти в сумі 8000,00 грн. Також надано інформацію про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 25.10.2021 по 29.10.2021 (а.с.84-86). 16.05.2025 надійшли письмові пояснення відповідача ОСОБА_1 , в яких вказує, що виконання ухвали суду надійшла виписка з банківського рахунку відповідача в АТ Універсал Банк. Проте, вказані документи не містять інформації про те, що позивач здійснив перерахування коштів відповідачу на виконання договору, та інформація в них суперечить одна одній. Так, відповідь на лист ЦВ ПАТ «МТБ БАНК» від 9.01.2025 року № 04/642-04/189 містить лише інформацію про підтвердження проведення операції через систему XPAY, але з неї не можна ідентифікувати хто саме здійснив відповідний переказ коштів та на якій підставі. Також з повідомлення XPAY Group LLC від 26.10.2021 року не містить жодного підпису уповноваженої особи та печатки юридичної особи та з нього не можливо зрозуміти хто саме і кому здійснив перерахування коштів. В свою чергу, згідно з виписки з банківського рахунку відповідача в АТ Універсал Банк вбачається надходження на рахунок відповідача 26.10.2021 року о 10:26:34 коштів в сумі 8000,0 грн. з вказівкою деталей операції - FUIB Money Transfer, що означає грошовий переказ ПУМБ. Таким чином, вказані кошти надійшли відповідачу від АТ ПУМБ. Призначення платежу вказаний платіж не має, а тому не можна встановити на підставі чого вказані кошти були зараховані на рахунок відповідача. Виписка з рахунку відповідача не містить даних про надходження коштів від ТОВ Кошельок, чи XPAY Group LLC, чи ПАТ «МТБ БАНК». Позивач не надав доказів з яких вбачається здійснення перерахування ТОВ Кошельок коштів на виконання Договору. З огляду на тривалість часу та великий обсяг інформації по руху коштів на рахунку він не пам`ятає чи отримував він кошти від позивача. Крім того, у позивача відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України. Таким чином, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних з 24.02.2022 року по 15.01.2025 року є незаконним. Просить відмовити в задоволенні позову ТОВ Кошельок в повному обсязі. Представник позивача ТОВ "КОШЕЛЬОК в судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься вимога про здійснення розгляду справи без участі позивача та задоволення позовних вимог. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у поданому раніше відзиві просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 26.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», яке є фінансовою установою, та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-502217 від 26.10.2021 р. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: - сума кредиту, становить 8 000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 7 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - відсоткова ставка, становить 2,20% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 7 днів, становить 9 232,00 грн. (8 000,00 грн. тіло кредиту + 1 232,00 грн.. відсотки за користування позикою за перші 7 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків) (а.с.9-21). Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним довгором (а.с.24-26) зазначається сума заборгованості згідно яких 8 000,00 грн. заборгованість за кредитом та 17 072,00 грн. заборгованість за відсотками, а всього 25 072,00 грн. Відповідно до розрахунку інфляційних збитків та 3% річних, зшідно ст. 625 ЦК України (а.с.27) інфляційні збитки за період з 30.01.2022 по 15.01.2025 складають 12 280,27 грн. 3% річних, за період з 30.01.2022 по 15.01.2025 року складає 2 227,63 грн. Відповідно до листа (а.с.28) та довідки-повідомлення про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (а.с.29) позивач перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті згідно договору № -502217 від 26.10.2021 року. Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.525,526,527,530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За правилами ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048ЦК України). Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За вимогами ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №-502217 від 26.10.2021 р. укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо його укладення, порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідач не надав даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав його звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Суд зазначає, що відповідач, підписавши договір, підтвердив те, що ознайомився з текстом договору та Правилами, отримав всю необхідну інформацію, що забезпечує вірне розуміння змісту послуги та погодився з умовами кредитного договору, у тому числі строку кредитування, розміру кредиту та процентів, порядком їх нарахування, був обізнаний про реальну проценту ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за несвоєчасне погашення кредиту та сплати відсотків, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам у справі. Разом з тим, суд зауважує, що не погоджуючись з позовними вимогами ТОВ «КОШЕЛЬОК» відповідач ОСОБА_1 не заперечує наступних юридичних фактів: а саме укладення Кредитного договору з Позивачем (відповідач не визнає договір не дійсним або неукладеним); отримання кредитних коштів за Кредитним договором (Відповідач лише посилається на, нібито, відсутність доказів перерахунку коштів, але не заперечує факту їх отримання); наявність заборгованості за Кредитним договором (відповідач не оскаржує суму боргу та фактично визнає розмір заборгованості за тілом кредиту). Щодо нарахування відсотків за договором, суд зазначає, що відсотки за даним кредитним договором нараховані відповідно до умов даного договору та Законодавства України. Щодо застосування положень ст.625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, - У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Положення вказаної норми поширюються на всі договори кредиту та позики, де кредитором є банки та інші позикодавці. Таким чином, положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України поширюють свою дію і на відносини врегульовані договором №-502217 від 26.10.2021 року. В зв`язку з цим, у позивача відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності передбаченої ст.625 Цивільного кодексу України. Таким чином, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних з 24.02.2022 року по 15.01.2025 року є незаконним. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 25 072,00 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту 8 000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою 17 072,00 грн. Судом встановлено, що позивач ТОВ «Кошельок» понесло судові витрати, що складаються з 2422,40 гривень, сплаченого судового збору. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» , заборгованість за кредитним договором № -502217 від 26.10.2021 в розмірі 25 072,00 грн., що складається з заборгованості за сумою кредиту 8 000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування позикою 17 072,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831 витрати за оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.