ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Травкіній В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року про відмову у залишенні позову без розгляду, у складі судді Доценко С.І.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Авдіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року у відмовлено у задоволення клопотання ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю правових підстав для задоволення клопотання відповідача та залишення позову без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду прийнята внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що на момент звернення позивача до суду в провадженні Авдіївського міського суду Донецької області знаходилась цивільна справа №208/10384/23 за позовом ОСОБА_2 про той же предмет спору та склад учасників справи, яка в 2024 році у зв`язку із збройною агресією з Авдіївського міського суду Донецької області стала підсудна Індустріальному районному суду м.Дніпропетровська, а оскільки справа №208/10384/23 не була закрита, провадження в цій справі є неможливим згідно положень пункту 4 частини 11 статті 257 ЦПК України, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у залишені позову без розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 13 грудня 2024 року було відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14 січня 2025 року. Під час підготовчого судового засідання відповідачем було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду з тих підстав, що в Авдіївському міському суді Донецької області наявна справа № 208/10384/23 між тими самими сторонами, щодо того ж предмету спору.

Справа № 208/10384/23 надійшла із Авдіївського міського суду Донецької області до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 13 грудня 2025 року.

14 січня 2025 року ОСОБА_2 подав заяву про залишення без розгляду його позову у справі № 208/10384/23 .

15 січня 2025 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська позов ОСОБА_2 у справі № 208/10384/23 залишено без розгляду за його заявою.

Тобто, на час розгляду даної справи, позов ОСОБА_2 у справі № 208/10384/23 залишено без розгляду.

Згідно з положеннями пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Залишення позову без розгляду належить до дискреційних повноважень суду, застосування яких залежить від обставин кожної конкретної справи та поведінки учасників справи, з урахуванням вимог добросовісності та заборони зловживання процесуальними правами.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Верховний Суд неодноразово виснував про те, що закріплене за позивачем право на подання заяви про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 548/2531/18, від 05 жовтня 2021 року у справі №308/13199/17, від 04 квітня 2022 у справі № 441/1609/19).

Право на подання заяви про залишення позову без розгляду не залежить від думки інших учасників справи і суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана.

Окрім цього, суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті.

Аналогічна правова позиція висловлена 23 листопада 2022 року Верховним Судом у межах справи №759/14677/21, провадження № 61-10292св22.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що на момент відкриття провадження в справі у суду першої інстанції не було підстав відмовити в прийнятті позову, оскільки із наданих повідомлень судів щодо перебування та надходження справи вбачається, що справа № 208/10384/23 вибула із одного суду, але ж не надійшла за підсудністю до іншого суду. Враховуючи умови воєнного стану, суд першої інстанції дійшов до висновку, що справа № 208/10384/23 могла бути втрачена під час пересилання, при тому, що провадження в цій справі не було закінчене ухваленням судового рішення, воно не може бути відновленим у разі втрати, а тому єдиним способом захисту права позивача є звернення з новим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

З огляду на викладне вище, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмов у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду всебічно не дослідив і не оцінив обставини у справі, не спростовують правильності висновків суду, ґрунтуються на власному тлумаченні заявником норм процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 04 червня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна