УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

10 червня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі судді Балацької О.Р., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів,

встановив:

06 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі усього заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подання заяви про видачу судового наказу і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно зі ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За положеннями ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, право звернення до суду з відповідним позовом чи заявою про видачу судового наказу має той з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина.

Згідно з ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Обставина проживання дитини із заявником має визначальне значення для вирішення справи за заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, оскільки обґрунтовує саму наявність підстави для звернення особи до суду із такою заявою, а тому ця обставина підлягає обов`язковому доказуванню заявником при поданні до суду заяви про видачу судового наказу.

З огляду на вказані правові норми, право на звернення до суду щодо стягнення аліментів має той з батьків, разом з яким проживає дитина. Заявником ОСОБА_1 до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не додано жодних документів (довідки про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житлі осіб; копії довідки про реєстрацію місця проживання дитини за тією ж самою адресою, що і зареєстрований заявник; акту обстеження житла з метою встановлення фактичного проживання осіб тощо), які б підтверджували обставину проживання разом з нею дитини на час її звернення до суду та тим самим обґрунтовували наявність підстав для її звернення із відповідною вимогою.

При подачі заяви до суду заявником не долучено копії ідентифікаційного номеру та копії паспорту заявниці або іншого документу, який підтверджує особу заявника.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи, що заявник не додала до заяви про видачу судового наказу документів, що підтверджують проживання дитини з матір`ю, у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей належить відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 165, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ольга БАЛАЦЬКА