Єдиний унікальний номер 142/955/24
Номер провадження 2/142/169/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2025 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді Нестерука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Яворської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Вдовцової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в с-щі Піщанка Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав, подана в інтересах позивача її представником адвокатом Вдовцовою А.Д., в якій предтавник позивача просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РПОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок), в порядку підготовки справи до судового розгляду на підставі ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України витребувати у органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Вінницької міської ради письмовий висновок щодо розв`язання даного спору.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що сторони з 05.10.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 08.05.2019 у цивільній справі №142/149/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Крижопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 24.03.2017. Неповнолітня дитина сторін проживає разом зі своєю матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач припинив приймати участь у вихованні дитини, таким чином став ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, відповідач перестав піклуватись про фізичний, духовний розвиток дитини, спочатку перестав ЇЇ відвідувати, а згодом перестав займатися її вихованням та будь-яким іншим чином проявляти інтерес до її особистого життя. Відповідач не створює умов для отримання дитиною освіти, не сплачує аліменти на утримання дитини, Дитина не бачить батька на протязі довгого часу та не спілкується з ним, у зв`язку з його небажанням підтримувати контакт та відносини з дочкою. Позивач утримує дитину, забезпечує всім необхідним, сприяє всебічному розвитку дочки та бере одноособову участь у вихованні доньки. Вищезазначені обставини вказують на те, що відповідач не займається вихованням своєї дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неї, що може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини, так як перешкоджає її максимальному культурному розвитку, формуванню сучасного кругозору, підготовці до самостійного дорослого життя, становленню дитини як особистості. Таким чином, вважає, що позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісного батька, виходячи з характеру такого засобу, слід застосувати до відповідача по відношенню до неповнолітньої доньки, оскільки це викликано необхідністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 06 листопада 2024 року, зазначену справу було передано на розгляд судді Нестеруку В.В.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 06 листопада 2024 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2

20 листопада 2024 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 1907 від 08 листопада 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 21 листопада 2024 рокубуло прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали, зобов`язано третю особу надати суду письмовий висновок про доцільність або недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

28 лютого 2025 року на адресу суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07 березня 2025 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання для розгляду справи по суті викликано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 .

В судовому засіданні 11 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Вдовцова А.Д. позовні вимоги підтримали просили про їх задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради свого уповноваженого представника в судові засідання по даній справі не направила, проте в матеріалах справи наявна заява начальника відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Вінницької міської ради Томчук О.В., в якій вона просить розгляд справи проводити без участі представника третьої особи.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 07 квітня 2025 року, 08 травня 2025 року та 11 червня 2025 року не з`явився, та на адресу суду повернулись конверти поштових відправлень № 906, № 180 та № 072, в яких за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання відповідачу було направлено повістки про виклик до суду, з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення через відсутність адресата за вказаною адресою.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.

Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача та її представника, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Допитана в судовому засіданні 08 травня 2025 року свідок ОСОБА_6 вказала, що являється сусідкою та подругою позивачки з 2019 року, часто проводять час разом, про ОСОБА_7 знає тільки зі слів ОСОБА_8 , його ніколи не бачила, він до дитини ніколи не приїздив, ніяких подарінків ОСОБА_9 ніколи не передавав, ОСОБА_9 нічого про батька не розповідала, коли в ОСОБА_9 з`явився мобільний телефон вона чекала на дзвінок від тата, але він не телефонував, з новим чоловіком ОСОБА_10 в ОСОБА_9 гарні стосунки, вона називає його татом.

Допитана в судовому засіданні 08 травня 2025 року свідок ОСОБА_5 вказала, що є двоюрідною сестрою позивачки та хресною ОСОБА_9 , після розлучення ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вона його більше ніколи не бачила, дитині він не телефонує, не приїздить, не спілкується з нею взагалі, хоча його батьків бачила вони приїздили до ОСОБА_9 , чоловіка ОСОБА_12 називає татом.

Також судом в судовому засіданні 11 червня 2025 року у присутності психолога Центру професійного розвитку педагогічних працівників Піщанської селищної ради ОСОБА_13 заслухано думку малолітньої ОСОБА_3 , яка вказала що не знає як виглядає її батько ОСОБА_2 , не знає його голосу, він не приїздить і не телефонує, в садочок і в школу також ніколи не приходив до неї, подарунків не дарує, не спілкується з нею взагалі, зі слів бабушки ОСОБА_14 , матері тата, знає що він живе в Польщі.

Суд, заслухавши позивача та представника позивача, пояснення свідків, дослідивши позовну заяву та долучені до неї документи, вивчивши інші матеріали даної цивільної справи, врахувавши пояснення дитини ОСОБА_3 , вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі наданих суду доказів було встановлено, що відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 08 травня 2019 року шлюб між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зареєстрований 05 жовтня 2014 року було розірвано (а.с. 10-11)

Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12)

Відповідно до рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2018 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. (а.с. 14-16)

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого Крижопільським відділом ДВС у Тульчинському районі Вінницької області в листі № 29627/22.20-34/24 від 23.09.2024 року слідує, що ОСОБА_2 у період 2018 - 2023 роки мав постійну щомісячну заборгованість зі сплати аліментів яку почав погашати в кінці 2024 та на початку 2025 року, оскільки аліменти сплачує нерегулярно різними сумами 3-4 разів на рік. (а.с.17)

З довідки лікаря загальної практики сімейної медицини ОСОБА_17 від 24 вересня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 уклала декларацію з лікаркою загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_17 , попередня декларація з цією ж лікаркою укладена 07.04.22р, нова укладена 11.09.24р. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала декларацію з лікаркою загальної практики сімейної медицини ОСОБА_17 , з часу підписання декларації і по теперішній час на прийом до лікаря загальної практики сімейної медицини, ОСОБА_17 , з неповнолітньою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приходила у супроводі матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інформації про громадянина ОСОБА_2 не мають, фактів зацікавленості станом здоров`я неповнолітньої ОСОБА_3 з його боку не відомі. (а.с. 18)

Відповідно довідки КЗ "Заклад дошкільної освіти "Пролісок" Сутисківської селищної ради №122 від 25.09.2024 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зарахована в заклад дошкільної освіти «Пролісок» Сутисківської селищної ради з 02.09.2019р. Станом на 25 вересня 2024 року дитина не відвідує навчальний заклад. Внутрішнім наказом була ЗДО «Пролісок» Сутисківської с/ради від 01.12.2022 №37-1/к «Про відрахування дітей» вихованку було відраховано у зв`язку із переведенням в інший садочок. Дитина завжди ходила у заклад чиста, охайна, доглянута. Мати дитини приймала участь у підготовці свят в дитячому садочку, організації виставок, відвідувала батьківські збори. За час перебування дитини в садку батько ОСОБА_2 жодного`разу не з`являвся.(а.с.19)

Відповідно довідки КЗ "Заклад дошкільної освіти № 3" Гніванської міської ради № 01-29/43 від 24.09.2024 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно відвідувала заклад дошкільної освіти №3 Гніванської міської ради з 10 жовтня 2022 року, станом на 24 вересня 2024 року дитина не відвідує заклад. Внутрішнім наказом Гніванського ЗДО №3 від 25.08.2023 № 59 «Про відрахування дітей до школи» вихованку відраховано до школи. Дитина завжди ходила у заклад охайна, доглянута. Мати дитини спілкувалася постійно з вихователями, брала участь у всіх заходах, відвідувала батьківські збори, цікавилася життям дитини у садочку. Батько ОСОБА_2 , контакту із Гніванським ЗДО №3 не підтримував, із вихователями не спілкувався, участі у вихованні дитини не приймав, організаційні заходи не відвідував. За час перебування дитини в садочку батько жодного разу не з`явився. (а.с. 20)

З характеристики учениці 2-Б класу Агрономічненського ліцею Агрономічної сільської ради ОСОБА_3 № 01-41/469 від 26.09.2024 року слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається з 01.09.2023 в 2 - Б класі, класним керівником є ОСОБА_18 . За час навчання зарекомендувала себе вихованою, товариською, відповідальною, спокійною дівчинкою. На уроках активна. Діти поважають ОСОБА_9 за її доброту та щирість. Безпосередню участь у житті доньки бере мама ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_19 , приводять на навчання та забирають дитину із закладу освіти. ОСОБА_20 відвідує всі батьківські збори, які проводить класний керівник, підтримує тісний зв`язок з учителем щодо навчання дитини, цікавиться її успіхами та стосунками в колективі. Батько ОСОБА_2 з 01.09.2023 участі у навчанні доньки не бере, на батьківські збори та індивідуальні зустрічі жодного разу не приходив, із закладу освіти додому дитину не забирав. Класний керівник ОСОБА_18 із ним не знайома та ніколи не спілкувалась.

Крім того судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 (а.с.30), проте за вказаною адресою не проживає, що слідує із зворотніх рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, та з пояснень позивача та свідків знаходиться за кордоном.

Також судом було отримано висновок виконкому Вінницької міської ради № 01/00/011/12852 від 25 лютого 2025 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 щодо дотини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 », з якого слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , батьки дитини проживають окремо, шлюб між ними розірваний рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 08.05.2019. Дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, матір ОСОБА_1 повідомила, що подала позов до суду з метою позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо їхньої доньки, ОСОБА_3 , оскільки батько ОСОБА_2 не бере участі у житті дитини, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, не проявляє батьківської турботи та з 2024 року не сплачує аліменти на її утримання. Також вона зазначила, що її чоловік, ОСОБА_21 , бере активну участь у вихованні ОСОБА_9 . Батько Дитини ОСОБА_2 на засіданні комісії повідомив, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , зазначив, що протягом останніх чотирьох років проживає у Чеській Республіці та сумлінно сплачує аліменти у розмірі, встановленому судовим рішенням. За його словами, він щороку вітав доньку з днем народження, за винятком 2024 року. Батько також стверджував, що підтримував телефонний зв`язок з ОСОБА_9 влітку, коли вона перебувала у гостях у його батьків. Дитина ОСОБА_3 на засіданні комісії розповіла, що проживає разом із мамою та ОСОБА_21 , якого вважає своїм батьком, висловила бажання, бути ОСОБА_22 , а не ОСОБА_23 . Дівчинка також зазначила, що знає свого біологічного батька, проте не спілкувалася з ним приблизно з трирічного віку та вже тривалий час не отримує від нього подарунків. Відповідно до довідки, виданої закладом дошкільної освіти «Пролісок» від 25.09.2024 № 122, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заклад з 02.09.2019, батько ОСОБА_2 протягом всього терміну перебування дитини в закладі дошкільної освіти не з`являвся. Згідно з інформацією, наданою Гніванським закладом дошкільної освіти №3 від 24.09.2024 №01-29/43, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідувала заклад з 10.10.2022, батько ОСОБА_2 контакту із закладом освіти не підтримував, участі у вихованні дитини не приймав, організаційні заходи не відвідував, жодного разу в садочку не з`являвся. Згідно з характеристикою Агрономічного ліцею Агрономічної сільської ради від 26.09.2024 №01-41/469, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчалася в закладі з 1 вересня 2023 року. Батько дитини, ОСОБА_2 , не відвідував батьківські збори та індивідуальні зустрічі, не забирав дитину зі школи додому та незнайомий з класним керівником. Згідно з довідкою, наданою ФОП ОСОБА_17 від 24.09.2024, на прийом до лікаря дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приходила у супроводі матері ОСОБА_1 , факти зацікавленості станом здоров`я дитини ОСОБА_9 з боку батька ОСОБА_2 лікарю невідомі. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.02.2025, складеного працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї матері за адресою: АДРЕСА_1 , створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини ОСОБА_3 . Зі слів дитини ОСОБА_9 , вона знає, хто такий ОСОБА_24 , і пояснила, що це її попередній тато, з яким вона спілкувалася, коли їй було приблизно три-п`ять років. Батько їй не телефонує, подарунки не дарує. Своєю поведінкою ОСОБА_2 порушив вимоги статті 150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дітей. На підставі вищезазначеного, враховуючи неналежне виконання батьком протягом тривалого часу обов`язків по вихованню та розвитку доньки, враховуючи думку дитини, керуючись статтями 19, 150,164, 165, 171, 180 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 , щодо дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.73-74, 94-96)

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.

Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Судом встановлено, що з часу розлучення з позивачем, відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не брав та не бере участі у вихованні дитини, не піклується про неї, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування, як складову частину виховання, відповідач не проживав із дочкою однією сім`єю, з дочкою зовсім не спілкується, вона його навіть не знає.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Суд також враховує правий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 квітня 2022 року, в справі № 520/8264/19, згідно якого вирішуючи спір, суди з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й дійшли обґрунтованого висновку про те, що батько не виконував повноцінно свої батьківські обов`язки, періодичне спілкування за допомогою телекомунікаційних систем також не є таким виконанням обов`язків, а відтак особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків.

Отже, біологічний батько ОСОБА_3 - ОСОБА_2 добровільно пішов з життя своєї дитини, зовсім не спілкується з дитиною, не має з нею психоемоційного контакту, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, матеріально не забезпечує, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти, і це триває вже протягом близько семи років. Водночас дитина, враховуючи її вік, за цей час адаптувалася до відносин у сім`ї з новим чоловіком матері, почувається комфортно у ній, зростає і виховується у благополучній атмосфері. Вказані обставини дають підстави для висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, з огляду на його свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки.

Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач втратив інтерес до участі у вихованні своєї дочки, наміру останнього на відновлення відносин з нею не встановлено, а досліджені судом докази вказують на свідоме небажання відповідача належним чином виконувати батьківські обов`язки, піклуватись про дитину та займатись її вихованням, та змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, беручи до уваги висновки органу опіки та піклування, також думку дитини, з метою забезпечення прав малолітньої ОСОБА_3 , та виходячи саме із інтересів дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_3 є обгрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення.

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, беручи до уваги якнайкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача в судовому порядку за відсутності фактичного духовного зв`язку між батьком та дочкою, скасує лише правовий зв`язок між ним та його дитиною.

Одночасно, суд роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.150, 151, 153, 157, 164-166 СК України, ст. ст. 82, 141, 211, 223, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 гривень 20 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання копію заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Вінницької міської ради, знаходиться в м. Вінниця, вул. Соборна, 50.

Суддя: