Справа № 646/3948/25
№ провадження 2/646/2698/2025
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

09.06.2025 м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Шиховцова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Орган опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області в особі голови органу опіки та піклування Старікова С. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить відібрати у матері ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав та передати органу опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для влаштування дитини на постійній основі, поклавши судові витрати на відповідача.

Крім того, позивач зазначив, що орган опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 14 п. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір".

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами на предмет відповідності їх нормам Цивільного процесуального кодексу України, які регулюють порядок дотримання позивачем вимог щодо подачі та форми позовної заяви, вважаю, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 175 - 177 ЦПК України, а також вимогам ст. 95 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в собі, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін

Подаючи позовну заяву до суду, позивач не виконав зазначену вище вимогу до позовної заяви.

Разом з тим, згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить відібрати дитину від відповідачки без позбавлення батьківських прав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Позивач щодо підстав звільнення від сплати судового збору посилається на п. 14 п. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", тобто судовий збір не сплачується за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Проте, у п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір не справляється за заяви про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або антитерористичних операцій та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Водночас згідно з п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Натомість питання, порушене позивачем у позові про відібрання у відповідачки дитини без позбавлення батьківських прав не є вимогою щодо захисту прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Звернення позивача до суду з позовною заявою про відібрання дитини у відповідачки, не вирішує питання про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, а стосується лише прав та обов`язків відповідачки як матері дитини, яких остання може бути позбавлена у разі ухвалення рішення про задоволення позову, правові наслідки чого визначені у ст. 170 СК України.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обов`язковими у застосуванні є правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а також у постановах Верховного Суду України у разі, якщо не встановлено підстав для відступу від такого висновку. Необхідно врахувати, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.

З правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду від 13 червня 2018 року у справі №367/5983/16-ц вбачається, що Закон України "Про судовий збір" не відносить малолітніх дітей та батьків, інших осіб, які звертаються в їх інтересах, до категорії громадян, які звільняються від сплати судового збору.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 27 липня 2021 року у справі №461/5125/20, звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав не вирішує питання прав та інтересів інших осіб, зокрема, прав та обов`язків малолітньої дитини, а стосується лише прав та обов`язків відповідача як батька дитини, яких останній може бути позбавлений у разі ухвалення рішення про задоволення позову, відтак п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" не поширюється на справи за позовом про позбавлення батьківських прав.

Таким чином, Орган опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області не звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відібрання дитини у відповідачки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, встановлюються в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви становить 3028 грн.

Тобто позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3028 грн. за подання до суду даної позовної заяви.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 4, 5, 6 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Так, ч. 1 ст. 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства, копії письмових доказів, що надані до позовної заяви, засвідчені начальником служби у справах дітей І.О. Попової, проте додані матеріали не містять доказів, того, що вказана особа представляє інтереси позивача та наділена таким правом.

Таким чином, вищевказані недоліки позовної заяви унеможливлюють відкриття провадження по справі у зв`язку з чим її слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення таких недоліків.

Так, у рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Водночас, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Зважаючи на вищевикладене, позивачу необхідно усунути недоліки своєї позовної заяви шляхом подачі приведення останньої відповідно до вимог діючого Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 185 ЦПК України, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк п`ять днів з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування Шевченківської селищної військової адміністрації Харківської області до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Шиховцова