ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3554/17

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/889/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова»

Відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за теплопостачання (суддя Деркач О.Г.), ухвалене у м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за теплопостачання в сумі 12 498,28 грн за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач надає населенню послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року за № 630. Боржникам надавались послуги з опалення житлової площі за адресою: АДРЕСА_1 , однак плата за отримані послуги своєчасно не вносилася, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 12 498,28 грн за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року, яка досі не сплачена.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2017 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Технова» задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Технова» заборгованість за теплопостачання в сумі 12 498,28 гривень за період з 01.07.2014 року по 01.06.2017 року; стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Технова» судовий збір по 800 грн з кожної.

Рішення обґрунтоване тим, що відповідачі, будучи споживачами послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснювали своєчасної та повної оплати за надані послуги з теплопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка відповідно до ст. ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України підлягає стягненню в примусовому порядку.

В апеляційній скарзі заявниця просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову до неї. Апеляційна скарга мотивована тим, що у спірний період вона не була споживачем послуг з теплопостачання за вказаною адресою, оскільки не проживала там та не була стороною договору про надання таких послуг, що підтверджується наданими до заяви про перегляд заочного рішення доказами, а саме: актом обстеження житлово-побутових умов від 24 квітня 2020 року, дипломом молодшого спеціаліста, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини. Крім того, на час виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено солідарного обов`язку сплати комунальних послуг членами сім`ї споживача. Заявниця вважає, що саме власник або наймач повинен нести відповідальність за несплату житлово-комунальних послуг.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на момент виниклих правовідносин.

Відповідно до статей 20, 32 Закону України «Про житловокомунальні послуги» у редакції, чинній на момент виниклих правовідносин, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статей 64, 67, 68 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична енергія та інші послуги) береться незалежно від квартирної плати по затверджених в установленому порядку тарифах, наймач і повнолітні члени сім`ї зобов`язуються вчасно вносити квартирну плату, плату за комунальні послуги та несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями.

Відповідно до пунктів 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

По справі встановлено, що 06 серпня 2014 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ фірми «Технова» в інтересах КЕП «Чернігівська ТЕЦ» 5053 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01 травня 2012 року по 01 липня 2014 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 квітня 2017 року відмовлено у прийнятті заяви ТОВ фірми «Технова» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з наявністю спору про право. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 20 квітня 2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться.

Згідно з листом-розрахунком по особовому рахунку КЕП «Чернігівська ТЕЦ» ТОВ фірми «Технова» № НОМЕР_1 , заборгованість за послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , де квартиронаймачем є ОСОБА_1 , становить 12 498,28 грн за період з 01 липня 2014 року по 01 червня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідачі своєчасно не розраховувалися за надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до ст.ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу України, підлягає примусовому стягненню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про безпідставність рішення щодо стягнення з неї заборгованості, оскільки між нею та позивачем відсутній договір про надання послуг теплопостачання, а також у спірний період чинним законодавством не було передбачено солідарного обов`язку сплати комунальних послуг членами сім`ї споживача, суперечать вимогам ст. 64 ЖК Української РСР та п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якими передбачено, що наймач і повнолітні члени сім`ї зобов`язані вчасно вносити плату за комунальні послуги та несуть солідарну майнову відповідальність за зобов`язаннями. При цьому сам факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Посилання ОСОБА_2 на фактичну зміну місця проживання через навчання в іншому місті та зміну сімейного стану не можуть бути підставою для звільнення її від обов`язку сплати за надані житлово-комунальні послуги за місцем реєстрації, оскільки сама по собі відсутність особи за місцем реєстрації не звільняє її від обов`язку оплачувати отримані послуги, а надані нею до заяви про перегляд заочного рішення докази не свідчать про втрату права користування зазначеною квартирою та не спростовують факт надання послуг за спірною адресою.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо наявності підстав для стягнення в солідарному порядку заборгованості за теплопостачання з відповідачів не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування в оскаржуваній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: