Справа № 723/3982/23
Провадження № 2/723/224/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Додаткове)

13 червня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужора В.Т.

при секретарі судових засідань Чікал І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Паланійчука Валентина Петровича , який представляє інтереси ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2025 року представником позивача Паланійчук В.П. подана заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ- ЛЮКС» на користь позивача ОСОБА_1 понесених судових витрат у загальній сумі 52556,80 гривень, а саме: за сплату судового збору у розмірі 13956,80 гривень та на правничу допомогу у розмірі 38600,00 гривень.

Заявник в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що заява представника позивача адвоката Паланійчука Валентина Петровича про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від від 06.06.2025 року позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ-ЛЮКС», представників відповідача: Венерський Олександр Сергійович та Павчук Ігор Славійович про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину майна - задоволити..

Відповідно до частин 1 та 2 п. 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи предмет і складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у розмірі 38600 гривень на професійну правничу допомогу , що є співмірним із наданим обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та пропорційно розміру задоволених позовних вимог..

Керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Паланійчука Валентина Петровича , який представляє інтереси ОСОБА_1 про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРІДІ- ЛЮКС» (, місцезнаходження: м.Чернівці, вул.Героїв Майдану, 194А, офіс 7, Чернівецька область) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , понесені судові витрати у загальній сумі 52556,80 гривень, а саме: за сплату судового збору у розмірі 13956,80 гривень та на правничу допомогу у розмірі 38600,00 гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення додаткового рішення суду.

СУДДЯ: