Справа № 545/868/21
Провадження № 2/545/26/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Потетій А.Г.

за участю секретаря: Мамишевій А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Прядун Анна Віталіївна, про визнання заповіту не дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Прядун Анна Віталіївна, про визнання заповіту не дійсним.

Від представника позивача адвоката Ольховської М.М. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки позивач з 11.12.2024 року проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та виконує бойові завдання в зоні бойових дій з 23.03.2025 року, про що надала відповідну довідку від 07.04.2025 року, а також має намір брати особисту участь під час судового розгляду справи по суті.

Також ОСОБА_3 надала до суду заяву в якій клопотання про зупинення провадження у справі підтримала, також прохала розглянути дане клопотання за її відсутності.

Представник відповідача надала до суду письмові заперечення щодо зупинення розгляду справи та прохала відмовити в задоволенні клопотання представника позивача адвоката Ольховської М.М. про що надала відповідну заяву.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з такого.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України, у разі перебування сторони у Збройних Силах України провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи наведене, слід констатувати, що законодавством не диференційовано випадки зупинення провадження у разі перебування особи на службі у військовій частині, що переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій та перебування особи на службі у військовій частині, що не виконує бойові завдання у зоні бойових дій. Також не передбачено зупинення провадження по справі до закінчення дії воєнного стану.

Натомість, без такого врахування потенційно можливе затягування процесу та порушення права на швидкий та ефективний судовий розгляд однієї сторони, а також незабезпечення права на доступ до суду сторони, що перебуває на службі у Збройних Силах України.

Відтак, доцільним є розрізнення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі, та перебування особи у військових частинах, що не беруть участі у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, і відтак не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами.

Подібна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 29.08.2022 року у справі №461/5209/19, у постанові від 21.12.2022 року у справі №456/2541/19.

Так, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, представник позивача надала суду довідку № 6/102-О-21-Аз від 07.04.2025 з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 11.12.2024 по теперішній час. Виконує бойові завдання в зоні бойових дій з 23.03.2025 року.

Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 грудня 2024 року по справі № 484/40/21, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-н (провадження № 61-37352сво18).

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинила участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, і що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, де припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24 (адміністративне провадження № А/990/5/24Г.

Колегія суддів звертає увагу на те, що конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що позивач наразі виконує бойові завдання в зоні бойових дій з існують всі законні підстави для задоволення клопотання представника позивача та зупинення провадження у справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України під час воєнного стану або залучення до проведення антитерористичної операції.

Керуючись ст.ст.251,260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представник позивача адвоката Ольховської М.М. задовольнити.

Зупинити провадження у справі № 545/868/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Прядун Анна Віталіївна, про визнання заповіту не дійсним - до припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил Українипід час воєнного стану або залучення до проведення антитерористичної операції.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.Г.Потетій

Дата зупинення провадження: 13.06.2025, зупинено у зв`язку: призначення судом експертизи, причини зупинення: