Номер провадження: 22-ц/813/3122/25
Справа № 492/856/24
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_6 ,

на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, стягнення моральної шкоди, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 . Зазначений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_5 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 01.03.2024 року, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження.

Іншим учасником цього ДТП був ОСОБА_4 , який керував електромопедом марки «YADEA EM 215», та не встиг вчасно зупинити електромопед, в результаті чого зіткнувся з попереду стоячим автомобілем, що зупинився на пішохідному переході.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_4 порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року, ОСОБА_2 визнано винною у порушенні ч. 3 ст. 184 КУпАП, тобто у невиконанні батьками обов`язків щодо виховання дітей, що виявилось у вчиненні неповнолітнім від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відповідальність батьків в подібних випадках є додатковою (субсидіарною). Відповідач ОСОБА_3 , батько неповнолітнього ОСОБА_4 , також має солідарно відповідати за шкоду, завдану неповнолітнім сином, зокрема, і тому, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки. Отже, шкода, заподіяна неповнолітнім ОСОБА_4 , має бути відшкодована у повному обсязі солідарно його батьками відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Після ДТП позивачем замовлено експертизу для визначення матеріального збитку внаслідок ДТП, як це передбачено ст. ст. 102, 106 ЦПК України. Фактична вартість ремонту склала 19440,00 гривень, плата за проведення експертизи 5000,00 гривень, вартість пального для проїзду до місця проведення експертизи та ремонту, а також у зворотному напрямку, склала 1199,80 гривень. Разом витрати, пов`язані з поновленням нормального стану авто, склали 25639,80 гривень.

Також протиправними діями відповідачів позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного їй майна автомобіля, довелось докладати додаткових зусиль для поновлення становища, що існувало до ДТП, відсутність будь-якої реакції відповідачів на пропозиції позивача щодо відшкодування завданої шкоди. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 гривень.

ОСОБА_1 просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на її користь матеріальну шкоду, завдану неповнолітнім ОСОБА_4 у сумі 25639,80 грн, моральну шкоду в розмірі 5000 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Арцизький районний суд Одеської області рішенням від 22 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої ДТП, стягнення моральної шкоди, задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду, завдану неповнолітнім ОСОБА_4 , в розмірі 25639 гривень 80 копійок та судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, в рівних частинах з кожного. В іншій частині позовних вимог, відмовив.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що порушене право позивача підлягає захисту, тому слід стягнути солідарно з відповідачів вартість матеріального збитку - фактична вартість ремонту склала 19440,00 гривень, плата за проведення експертизи 5000,00 гривень, вартість пального для проїзду до місця проведення експертизи та ремонту, а також у зворотному напрямку - 1199,80 гривень. Разом витрати, пов`язані з поновленням нормального стану авто, склали 25 639,80 гривень.

В частині відшкодування моральної шкоди зазначив, що позивачем не представлено до суду переконливих доказів щодо заподіяння моральної шкоди, наслідком чого має бути стягнення вказаної суми моральної шкоди на його відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024року скасувати, та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачами заявлялось клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи механізму та обставин ДТП з метою встановлення походження ушкоджень автомобіля та їх причинно-наслідковий зв`язок із зіткненням з мопедом, але в його задоволенні відмовлено з підстав наявності в матеріалах справи висновку авто-товарознавчої експертизи.

Суд не взяв до уваги, що вищезазначені експертизи виконуються за різними напрямками, експертами з різними спеціалізаціями та мають перед собою різні завдання.

Зазначає, що додаткове рішення після його прийняття стає частиною судового рішення та оскаржується з ним. Визначені судом судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн є завищеними та необґрунтованими.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі, роз`яснено позивачу право подання до апеляційного суду відзиву, а третій особі - пояснень.

Представник позивача копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 29.12.2024 року о 2:19:59 годині та 26.11.2024 року о 21:20:13 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 08.03.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримали 07.03.2025 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження отримав 29.12.2024 року о 2:15:03 годині в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Третій особі - ОСОБА_5 копія ухвали про відкриття провадження від 27.12.2024 року та копія апеляційної скарги надсилались засобами поштового зв`язку, конверт повернувся до суду із зазначенням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_7 , звернулася до суду з відзивом на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначила, що за наявності визнання самого факту ДТП, про що свідчать і матеріали справи про адміністративне правопорушення № 492/374/24, розглянутої Саратським районним судом Одеської області 28 травня 2024 року, визнання факту керування транспортним засобом, що порушив ПДР, неповнолітнього відповідача, визнання факту пошкоджень автомобіля позивачки внаслідок цього ДТП, неспроможно виглядають намагання скаржника виставити справу таким чином, що начебто автомобіль мав ще якійсь пошкодження до означеного ДТП (хоча прямо про це висловлювань немає ані в матеріалах справи в суді першої інстанції, ані в апеляційній скарзі).

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_6 судові повістки отримали 31.03.2025 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Третя особа - ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, доводи апеляційної скарги підтримав, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому рішення суду в іншій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, виходив з того, що власнику транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 01.03.2024 року о 18:40 год. за адресою: м. Арциз, на перехресті вулиць Соборна та Бондарева перед пішохідним переходом з вини неповнолітнього ОСОБА_4 , заподіяна майнова шкода майнова шкода, яка солідарно підлягає стягненню з відповідачів у розмірі 25 639,80 гривень.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.03.2024 року о 18:40 год. за адресою: м. Арциз, на перехресті вулиць Соборна та Бондарева перед пішохідним переходом неповнолітній ОСОБА_4 , 2008 року народження, рухаючись на електроскутері марки «YADEA EM 215» не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вибрав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.п. 12.1, 13.1 ПДР. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З неповнолітнім ОСОБА_4 , у присутності матері ОСОБА_2 проведена профілактична бесіда. Відносно ОСОБА_2 складено адміністративний протокол за ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Саратський районний суд Одеської області постановою від 28 травня 2024 року, ОСОБА_2 визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП, у відповідності до ст. 22 КУпАП, враховуючи малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням по відношенню до неї, провадження по справі закрив.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до висновку експерта № 52-24 експертного товарно-транспортного дослідження колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , складного 13 березня 2024 року судовим експертом Крутих Є.О., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 01.03.2024 року, дорівнює 18926,26 гривень.

До звіту додано фото таблиці, ремонтна калькуляція № 52-54 від 11.03.2024 року.

Згідно частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. (ч. ч. 5, 6 ст. 106 ЦПК України).

Отже висновок експерта № 52-54 від 13.03.2024 року виконано експертом Крутих Є.О. у відповідності до статті 106 ЦПК України, в якому зазначено, що висновок експерта підготовлено для подання до суду, експерт обіцяний про кримінальну відповідальність за дачу свідомо неправдивого висновку по ст. 384 КК України.

Позивачем до позовної заяви також долучено акт виконаних робіт № СА-00000016 від 14.03.2024 року, копією рахунку фактури, які взято судом до уваги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дослідивши наявні докази, повно встановивши обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав про покладення на відповідачів обов`язку відшкодувати завдану шкоду в розмірі фактичної вартості ремонту 19440 грн.

Посилання скаржників в апеляційній скарзі на те, що відповідачами заявлялося клопотання про призначення транспортно-трасологічної експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди з метою встановлення походження ушкоджень автомобіля та їх причино-наслідковий зв`язок із зіткненням мопеду, про те судом у задоволенні клопотання відмовлено з підстав наявності в матеріалах справи висновку авто-товарознавчої експертизи, колегія суддів не приймає з огляду на таке.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 серпня 2024 року відповідачі звернулися до суду із клопотанням про призначення транспортно-трасологічної експертизи, проведення якої просив доручити Одеському науково-дослідному інститут судових експертиз Міністерства юстиції України. В обґрунтування зазначивши, що розташування механічних ушкоджень на автомобілі належному позивачу, викликають сумніви в їх походженні внаслідок контакту мопеда та автомобіля.

Арцизький районний суд Одеської області ухвалою від 11.09.2024 року у задоволенні клопотання відповідачів про призначення транспортно-трасологічної експертизи відмовив з підстав його необґрунтованості зазначивши, що представником відповідачів у клопотанні не наведено обставин, які б викликали сумніви у суду щодо об`єктивності та повноти висновків проведеної експертизи.

Колегія суддів зауважує, що схема місця ДТП, містить підписи учасників ДТП та поліцейського СРПП ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, який її склав.

На схемі ДТП зафіксовані ушкодження транспортних засобів, зокрема: у автомобіля «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , пошкоджена задня кришка багажнику, пошкодження лакофарбового покриття заднього бамперу, пошкодження ДНЗ. Зауваження учасників ДТП до схеми ДТП відсутні.

Перелік пошкоджень, який зазначений у дослідницькій частинівисновку експерта № 52-24 експертного товарно-транспортного дослідження колісного транспортного засобу «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , складного 13 березня 2024 року судовим експертом Крутих Є.О., відповідає пошкодженням вказаним у схемі місця ДТП, яка сталася 01 березня 2024 року.

Відповідачі та їх представник як під час подання апеляційної скарги, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не зверталися із клопотанням про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи з обґрунтуванням обставин, що мають значення для справи, необхідності спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи,

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5,6 ст. 81 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина друга статті 367 ЦПК України).

Інших доказів, які б спростовували інформацію, викладену в висновку експерта № 52-54 від 13.03.2024 року, акті виконаних робіт № СА-00000016 від 14.03.2024 року, рахунку фактури про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням автомобіля марки «VOLKSWAGEN POLO», номерний знак НОМЕР_1 , відповідачами не надано.

Висновком експерта № 52-54 від 13.03.2024 року, акт виконаних робіт № СА-00000016 від 14.03.2024 року, рахунок фактура є належними та допустимими доказами.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачі в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надали доказів на противагу поданого позивачем розрахунку суми шкоди, спричинених пошкодженням автомобіля, отже не спростували визначений розмір шкоди.

Щодо оскарження додаткового рішення

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені рішення або ухвала, що оскаржуються.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частина п`ята статті 270 ЦПК України).

Аналіз вимог статей 270, 352, 356, 357 ЦПК України не дає підстав для висновку про те, що процесуальним законом не передбачена можливість оскарження в одній апеляційній скарзі одночасно двох процесуальних документів - рішення суду і додаткового рішення суду, ухвалених судом першої інстанції.

Додатковим рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 30 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати задоволено частково. Стягнуто в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн в рівних частках з кожного.

Суд першої інстанції вирішив питання щодо розподілу судових витрат, понесених ОСОБА_1 у суді першої інстанції, які підлягали стягненню з відповідачів у зв`язку із задоволенням рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року позовних вимог позивача.

Отже, таке додаткове рішення, хоча і є окремим процесуальним документом, проте в силу вимог пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України є невід`ємною складовою основного судового рішення та може бути оскаржено в одній апеляційній скарзі разом із основним судовим рішенням, так як процесуальним законом це не заборонено.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).

Згідно частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

24.10.2024 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшла заява представника позивача - адвоката Афанасьєва А.О. про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн та додаткові витрати по справі, пов`язані з досудовою вимогою та збором доказів у розмірі 1148,96 грн.

На підтвердження понесення витрат, представником позивача надано: копію договору про надання правової допомоги № 4 від 23.04.2024 року, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 23.04.2024 року, акт виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги від 24.10.2024 року, опис виконаних робіт (наданих послуг) від 24.10.2024 року. рахунок № 15 від 24.10.2024 року.

З акта виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги від 24.10.2024 року вбачається, що адвокатом надана наступна правнича допомога: надання консультації з правових питань умов та порядку стягнення матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, складання та надіслання до учасника ДТП та його батьків листа з пропозицією відшкодування витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, пошук відомостей та формування довідок з Державного реєстру речових прав щодо наявності майна у відповідачів, підготовка, складання та подання до суду позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди, завданої ДТП, представництво клієнта у справі за її позовом про відшкодування шкоди внаслідок ДТП в Арцизькому районному суді Одеської області, включаючи складання та подання процесуальних документів, участь у судовому засіданні, підготовка, складання та подання до суду заяви щодо клопотання відповідачів про призначення експертизи

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи(висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 рокуу справі № 357/380/20, провадження № 14-20цс22).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

30.10.2024 року до Арцизького районного суду Одеської області від представника відповідачів адвоката Бучацького В.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому заявник просив суттєво зменшити витрати на правничу допомогу.

Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи, предмет позову, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, час необхідний на виконання робіт, враховуючи, об`єм матеріалів, в цілому обґрунтування позиції, приймаючи до уваги надані документи, які підтверджують понесені витрати, та приймаючи позицію відповідачів щодо неспівмірності витрат позивача на правничу допомогу, колегія суддів вважає, правильним висновок суду першої інстанції про те, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн відповідають критерію необхідності, виправданості, та є співмірними зі складності даної справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.

В апеляційній скарзі не наведено ніяких нових обставин та не надано нових доказів, що давали б апеляційному суду підстави для проведення переоцінки обставин та доказів, зроблених судом першої інстанції у своєму рішенні.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржників.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 22 жовтня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 червня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова