Провадження №2/447/362/25
Справа №447/3632/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

29.05.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про стягнення суми страхового відшкодування,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача Ходонович П.М.

Процесуальні дії у справі.

25.12.2024 на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про стягнення суми страхового відшкодування, поданий представником позивача адвокатом Михалевським Ю.Р., у якому просить стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страхове відшкодування у розмірі 50 736,33 гривень, пеню за період з 11.12.2024 по 16.12.2024 у розмірі 222,40 гривень, витрати на проведення експертизи у розмірі 12 109,60 гривень, суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211, 20 гривень, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень. Крім цього, просить ухвалити рішення про нараховування органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на суму основного боргу у розмірі 50 736,33 гривень пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з 17.12.2024 і до моменту фактичного виконання рішення суду, використовуючи таку формулу: Пеня = С х (2ОСД/365) х Д/100, де С сума прострочення, 2ОСД/365 подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, Д кількість днів прострочення.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 23.07.2023 приблизно о 20:52 год. на перехресті вулиці Шкільна автодороги М 06 Київ-Чоп у с. Дроговиж Львівської області відбулася ДТП за участі автомобілів марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Обох водіїв було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме ОСОБА_1 визнано винним постановою Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/7861/23 від 18.10.2023, яка набрала законної сили 01.12.2023, а ОСОБА_4 постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 06.08.2024, яка набрала законної сили 11.10.2024. Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить позивачу на праві приватної власності. Відтак, позивач як власник пошкодженого автомобіля має право на отримання відшкодування шкоди. На момент ДТП автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , був забезпечений договором (полісом) ОСЦПВ №214421188, укладеним з ПАТ «НАСК «Оранта», страхова сума (ліміт відповідальності) страховика становить 160 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. Представник позивача вказує, що на підставі наведеного на відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» покладено обов?язок виплатити на користь позивача страхове відшкодування у належному розмірі за шкоду, що була завдана з вини ОСОБА_5 у межах страхової суми. З розрахунку страхового відшкодування від 22.10.2024 стало відомо, що ПАТ «НАСК «Оранта» визначило розмір збитку 197 878,34 грн. (496 230,60 грн. 298 352,26 грн.). Зважаючи на вину обох учасників ДТП, 28.10.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 98 939,17 грн., не узгоджуючи перед виплатою страхового відшкодування розмір страхового відшкодування з позивачем, усупереч п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв?язку із чим проведення судової товарознавчої експертизи з метою визначення розміру заподіяної шкоди було обов?язковим. Судове провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв?язку з проведенням експертизи за заявою позивача ОСОБА_1 , було зупинене та відновлено після завершення такої. Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи №40/23 від 18.11.2024, ринкова вартість автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження у ДТП 23.07.2023, становить 496 241 грн. Згідно з висновком судового експерта Онишка Р.М., вартість автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого 23.07.2023 внаслідок ДТП, становить 196 890 грн. Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи №40/23 від 18.11.2024, відновлювати автомобіль економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість у стані до ДТП. Таким чином, матеріальний збиток, завданий позивачу у розмірі різниці між вартістю автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у стані до ДТП і вартістю автомобіля після ДТП, становить 299 351 грн. (496 241 грн. 196 890 грн.). Враховуючи те, що судами у спричиненні ДТП була встановлена вина обох водіїв ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 , частка обов?язку шодо відшкодування шкоди кожного із учасників ДТП по замовчуванню становить 50 %, тобто 1/2 від загального розміру заподіяних збитків. Вказана частка обов?язку відшкодування шкоди також була визнана ПАТ «НАСК «ОРАНТА», оскільки відповідачем було проведено виплату ОСОБА_1 у розмірі 50 % (1/2) від визначеного розміру збитку. Згідно з розрахунком страхового відшкодування від 22.10.2024, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» розрахувала заподіяний ОСОБА_1 збиток у розмірі 197 878, 34 грн. та здійснила виплату 50% від цієї суми 98 939,17 грн. Таким чином, позивач ОСОБА_1 має право на отримання відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, у розмірі 50 % (1/2) від загального розміру заподіяного йому збитку. Зважаючи на частку вини водіїв у спричиненні ДТП, позивач ОСОБА_1 ма право на відшкодування 50 % від заподіяної шкоди, що становить 149 675,50 грн. (50 % (1/2) х 299 351 грн. 149 675,50 грн.). Відтак, на ПАТ «НАСК «ОРАНТА» покладено обов?язок доплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 736,33 грн. У зв?язку з заниженою страховою виплатою, 03.12.2024 представником позивача подано претензію про відшкодування шкоди, яка залишилася без реагування відповідача.

Ухвалою суду від 27.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень.

Відповідачем ПАТ «НАСК «Оранта» 20.01.2025 отримано копію ухвали суду від 27.12.2024, копію позовної заяви та доданих до неї документів, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 98).

Відзиву в установлений ухвалою суду та ЦПК України строк подано не було.

10.02.2025 засобами системи «Електронний суд» представник позивача адвокат Михалевський Ю.Р. подав клопотання, у якому просив долучити до позову копію відповіді на претензію від 03.12.2024 (а.с. 106-109).

12.02.2025 та 03.04.2025 представником позивача адвокатом Михалевським Ю.Р. засобами системи «Електронний суд» подано заяви про збільшення позовних вимог.

08.04.2025 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

21.05.2025 засобами системи «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Михалевський Ю.Р. подав клопотання про стягнення витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, відповідно до якого просив стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 736, 33 грн. та пеню за період з 11.12.2024 по 08.04.2025 у розмірі 4 763,64 грн., понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн., витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи (висновок судового експерта Онишка Р.М.) у розмірі 12 109, 60 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500 грн. Крім того, просив ухвалити у резолютивній частині рішення про нарахування органом (особою), що проводитиме примусове виконання рішення Миколаївського районного суду Львівської області по даній справі здійснювати нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму основного боргу в розмірі 50 736, 33 грн., яка підлягає стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 , починаючи з 09.04.2025 до моменту виконання рішення. Долучив копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом і акт виконаних робіт №19.05.2025 (а.с. 134-139).

У судовому засіданні представник позивача Михалевський Ю.Р. просив задоволити позов. Покликався на підстави, наведені ним у позовній заяві з урахуванням поданих ним 12.02.2025 і 03.04.2025 заяв, а також клопотання від 21.05.2025.

Представник відповідача Ходонович П.М. у судовому засіданні просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому представником позивача розмірі заперечень не висловлював.

Суд встановив:

Відповідно до копії постанови Львівського апеляційного суду від 01.12.2023 у справі №463/7861/23 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанову Личаківського районного суду м. Львова від 18 жовтня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Михалевського Ю.Р. без задоволення (а.с. 20).

Вказаною постановою суду встановлено наступне. 23 липня 2023 року о 20 год. 52 хв. на перехресті вул. Шкільна у с. Дроговиж - автодороги М 06 Київ-Чоп 581 км + 800 м, керуючи автомобілем марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , що наближався до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення. При ДТП автомобілі зазнали технічних пошкоджень з матеріальними збитками, а ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, чим порушив п.п. 1.5, 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху.

Відповідно до копії постанови Львівського апеляційного суду від 11.10.2024 у справі №447/384/24 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_4 адвоката Целіковського В.В. залишено без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 06.08.2024, якою ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та провадження по справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП без зміни (а.с. 25-26).

Вказаною постановою суду встановлено наступне. 23 липня 2023 року о 20 год. 52 хв. на перехресті с. Дроговиж, вул. Шкільна автодорога М 06 Київ-Чоп, 581 км + 800 м ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при виникненні небезпеки для руху, а саме автомобіля марки «AUDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , яку водій ОСОБА_4 об?єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті пасажир ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями ОСОБА_4 порушив п. 12.3. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так як обставини події встановлені і викладені вищенаведеними судовими рішеннями, такі є обов`язковими та враховуються судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова.

Відтак, суд прийшов висновку, що факт вчинення ДТП та наявності вини обох водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не підлягає доказуванню.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, 2013 року випуску, є позивач ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до витягу про перевірку чинності полісу №214421188 з сайту МТСБУ, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 13).

28.07.2023 представник власника транспортного засобу марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 адвокат Михалевський Ю.Р. звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 23.07.2023, у якій вказав дату ДТП, місце її вчинення, обставини ДТП та її учасників, та долучив до заяви відповідні документи (а.с. 27-28).

08.08.2023 та 18.08.2023 представник власника транспортного засобу марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 адвокат Михалевський Ю.Р. надсилав на офіційну електронну адресу відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлення про огляди пошкодженого транспортного засобу позивача (а.с. 32-33, 34-35).

16.10.2024 представник власника транспортного засобу марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 адвокат Михалевський Ю.Р. надіслав до ПАТ «НАСК «Оранта» доповнення до заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки 11.10.2024 набрала законної сили постанова Львівського апеляційного суду відносно ОСОБА_4 (а.с. 29-31).

Відповідно до висновку експерта №40/23 від 18.11.2024 транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору №40/23 від 14.10.2024, виконаного судовим експертом Онишком Р.М. з додатками, ринкова вартість автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження у ДТП 23.07.2023, становить 496 241 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на момент огляду, становить: 1 530 093,32 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля, внаслідок його пошкодження у ДТП 23.07.2023, приймається рівною дійсній (ринковій) вартості автомобіля, без урахування аварійних пошкоджень, у цінах станом на момент огляду, становить 496 241 грн. Вартість утилізації автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП 23.07.2023, у пошкодженому стані становить 196 890,00 грн. (а.с. 36-75).

Повноваження судового експерта долучено до матеріалів позову, такі містяться у додатках до вищевказаного висновку експерта (а.с. 66 (зворот)-67).

З копії відповіді ПАТ «НАСК «Оранта» на запит адвоката Михайлевського Ю.Р. щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 23.07.2023 за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована за Договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.05.2023 №214421188. Відповідно до Договору страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю становить 320 000,00 грн. Розмір франшизи становить 0 грн. Між НАСК «ОРАНТА» та Страхувальником додатково було укладено Договір комплексного страхування №ЕАП №0440456 від 03.05.2023, страхова сума 50 000 грн. (а.с. 76).

Відповідно до копій страхового акту №ОЦВ-23-13-94565/1 від 27.10.2024, розрахунку страхового відшкодування від 22.10.2024, сума страхового відшкодування, що має бути виплачена ОСОБА_1 складає 98 939,17 грн. (а.с. 77, 78).

Сума у розмірі 98 939,17 грн. була перерахована ПАТ «НАСК «Оранта» на картку позивача ОСОБА_1 (а.с. 79).

03.12.2024 представник позивача адвокат Михалевський Ю.Р. надіслав ПАТ «НАСК «Оранта» претензію про відшкодування шкоди (а.с. 80-86).

У відповідь на вищевказану претензію, 03.01.2025 ПАТ «НАСК «Оранта» вказало, що у ПАТ, з урахуванням п. 30.1 та п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплату страхового відшкодування було здійснено відповідно до звіту №26371 від 18.08.2023 та Висновку №26371/1 від 18.08.2023. У НАСК «ОРАНТА» відсутні підстави для перегляду прийнятого рішення. Відповідно до п. 34.2 та п. 34.3 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов?язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з?явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов?язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 28.07.2023 до НАСК «ОРАНТА» надійшла заява про страхове відшкодування. 08.08.2023 представником НАСК «ОРАНТА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Audi А4», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Таким чином, відсутні підстави для відшкодування витрат на проведення експертизи, оскільки страховиком було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у термін передбачений ст. 34 Закону.

Оцінка суду.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У цій справі суд застосовуватиме Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, який був чинний під час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом положень вказаного Закону настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Під страховою сумою розуміється грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Визначення розміру матеріального збитку при відшкодуванні шкоди, внаслідок ДТП, зокрема на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Пунктами 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з пунктом 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ.

Відповідно п. 2.2. Методики утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників.

У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ (п. 7.19 Методики).

У постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Так, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Таким чином, право страховика на здійснення виплати страхового відшкодування без проведення експертизи безпосередньо залежить від погодження потерпілим розміру збитків.

Відтак, саме на страховика покладено обов`язок доведення наявності відповідної згоди потерпілого, оскільки саме ним реалізується право на здійснення виплати страхового відшкодування без проведення експертизи.

До матеріалів справи відповідачем не долучено доказів згоди позивача на визначений відповідачем розмір страхового відшкодування, відповідачем взагалі не долучено жодних доказів на спростування доводів позивача, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву.

До матеріалів справи долучено копії повідомлень про огляд пошкодженого автомобіля, які представник позивача надсилав на офіційну електронну адресу відповідача. Згідно цих повідомлень, позивачем повідомлено відповідачів про проведення експертного огляду автомобіля, чим підтверджується відсутність його згоди проти визначеного відповідачем розміру страхового відшкодування.

Зрештою, сам факт отримання потерпілим страхового відшкодування не свідчить про надання згоди проти визначеного розміру збитків і не позбавляє його права вимагати різницю між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи №40/23 від 18.11.2024, складеного експертом ОСОБА_8 , утилізаційна вартість автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , враховуючи дані про особливості стану транспортного засобу внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП 23.07.2023, що отримані при проведенні огляду 17.08.2023 та 21.08.2023, становить 196 890 грн. Вартість визначена на підставі максимальної пропозиції попиту на даний пошкоджений транспортний засіб, який було виставлено на торги на інтернет - платформі «AUTOоnline») що відповідає п. 7.19 Методики.

Висновок транспортно-товарознавчої експертизи №40/23 від 18.11.2024, складений експертом ОСОБА_8 , відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092. У висновку зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відтак, суд, визначаючи розмір страхового відшкодування, бере до уваги вказаний висновок експерта №40/23 від 18.11.2024, на спростування якого відповідачем не надано належних доказів.

Враховуючи, що ринкова вартість автомобіля марки «AUDI A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , до ДТП становить 769 241,00 грн., а утилізаційна вартість даного автомобіля після ДТП відповідно до висновку експерта №40/23 від 18.11.2024, складеного судовим експертом Онишком Р.М., становить 196 890,00 грн., суд прийшов висновку, що беручи до уваги ліміт відповідальності страховика 160 000 грн., позовна вимога щодо стягнення з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 50 736,33 грн. підлягає до задоволення, оскільки 496 241,00 (вартість до ДТП) 196 890 (вартість після ДТП) = 299 351 грн. / 1/2 (ступінь вини водіїв у ДТП є рівним) = 149 675,50 грн., з вирахуванням виплаченого страховиком страхового відшкодування в сумі 98 939,17 грн. = 50 736,33 грн.

Щодо стягнення пені за період з 11.12.2024 по 08.04.2025 у розмірі 4 763, 64 грн. суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Так, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки судом встановлено неналежне виконання відповідачем обов`язку з виплати страхового відшкодування, такий зобов`язаний сплатити пеню.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Отже, закон пов`язує початок обчислення 90-денного строку для виплати страхового відшкодування саме з моменту подання заяви про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до матеріалів справи 28.07.2023 представник позивача надіслав відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування.

28.10.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило 98 939,17 грн. страхового відшкодування.

03.12.2024 представником позивача скеровано претензію щодо виплати протягом семи календарних днів із моменту отримання цієї претензії ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 736,33 грн. та відшкодувати ОСОБА_1 витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 10 000 грн. і витрати за розміщення інформації про транспортний засіб «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_5 ) з метою оцінки утилізаційної вартості вартості у розмірі 2 109, 60 грн., а разом 62 845,23 грн.

Відповідно, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню з 11.12.2024 по 08.04.2025 у визначеному представником позивача розмірі. Відповідачем прятгом розгляду справи в суді не було подано доказів щодо неправильності нарахування пені, трьох відсотків річних.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Частиною 11 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі.

Таким чином, оскільки дане рішення стосується стягнення боргу, на який згідно пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» може нараховуватись пеня, з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе задоволити позовну вимогу про нарахування на суму боргу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з 09.04.2025 і до моменту фактичного виконання рішення суду.

Щодо стягнення витрат на проведення експертизи, сплаченої суми судового збору та витрат на правову допомогу, суд прийшов наступних висновків.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать: витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно із ч. 1, 5-7 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі №712/4126/22 прийшла висновку, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи. Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відповідно до копій платіжних інструкцій №0.0..1 від 18.08.2023, №0.0..1 від 21.10.2024, №ХКРН-22Н4-Е911-Р6М1 від 15.11.2024, позивач перерахував експертові Онишку Р.М. 10 000,00 грн. як оплату за експертні послуги відповідно до рахунків №40 від 17.08.2023 та №40-а від 14.10.2024, а також ТОВ «Аудатекс Україна» у розмірі 2 109,60 грн. за надання послуг з доступу до розміщення інформації про транспортний засіб з метою оцінки та/або можливого продажу за допомогою програмної платформи (додаток №6 до висновку експерта).

Враховуючи, що судом взято до уваги як доказ висновок експерта №40/23 від 18.11.2024, складений судовим експертом Онишком Р.М., витрати понесені стороною позивача на оплату вартості транспортно-товарознавчої експертизи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 12 109,60 грн.

Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Згідно ордеру на надання правової допомоги серії ВС №1331242 адвокат Михалевський Ю.Р. є представником Сенчука Ю.Р. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 24.07.2023 (а.с. 90).

На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано ордер (а.с. 90), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №023 від 31.10.2013 (а.с.91), копію детального опис виконаних робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с. 136), копію акту виконаних робіт №19/05/2025 (а.с. 137).

Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач не подавав протягом розгляду справи, а також у судових засіданнях заперечень щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, враховуючи, що суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі 19 500,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення у повній мірі, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1 211,60 гривень на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 13, 106, 133, 137, 139, 141, 259, 265 ЦПК України, ст. 15, 16, 22, 625, 979, 988, 1166, 1187 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 736 (п`ятдесят тисяч сімсот тридцять шість) гривень 33 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 пеню за період з 11.12.2024 по 08.04.2025 у розмірі 4 763 (чотири тисячі сімсот шістдесят три) гривні 64 копійки.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 12 109 (дванадцять тисяч сто дев`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Нараховувати органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на суму основного боргу у розмірі 50 736 (п`ятдесят тисяч сімсот тридцять шість) гривень 33 копійки пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з 09.04.2025 і до моменту фактичного виконання рішення суду, використовуючи таку формулу: Пеня = С х (2ОСД/365) х Д/100, де С сума прострочення, 2ОСД/365 подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення, Д кількість днів прострочення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7-д, м. Київ, 02081, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00034186.

Повний текст рішення складено 09.06.2025.

Суддя Головатий А.П.