Справа №745/299/25
Провадження №2/745/131/2025
Р І Ш Е Н Н Я
11.06.2025 року Сосницький районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Данькова О.М., за участі секретаря судового засідання Пінченко Д.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Сосниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сосницької селищної ради Корюківського району Чернігівської області, третьої особи Менської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сосницької селищної ради Корюківського району Чернігівської області, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 15.05.2024 року, виданого Сосницькою селищною радою. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . 18 березня 2025 року він подав державному нотаріусу Менської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій. Загальна вартість будівель і споруд вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 162933,00 грн, рік забудови 1959, відповідно до Довідки-характеристики №189 від 30.09.2024 року, виданої КГІ «Зодчий» БТІ Сосницької селищної ради. До введення в дію Закону України «Про власність» та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалось, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Позивач ОСОБА_1 у судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує повністю. Представник відповідача Сосницької селищої ради в судове засідання надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається визнання позовних вимог. Представник Менської державної нотаріальної контори надала до суду матеріали спадкової справи №716/2024 з проханням розглянути справу за її відсутності без заперечень щодо позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задовольнити в зв'язку з визнанням відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, в порядку, визначеному ст. 206 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , (а.с. 9). ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , (а.с. 10). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташованй в АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії та відсутністю Державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, (а.с. 11). Відповдно до довідок Сосницької селищної ради №18-11/11-235 та №18-11/11-232 від 27.03.2025 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день смерті була зареєстрована та проживала у власному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Проживала одна, (а.с. 12-13). Із копії технічного паспорту та довідки-характеристикиКП "Зодчий" від 30.09.2024 року вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; має загальну площу приміщень 69,6 кв. метрів, право власності не зареєстроване. Рік забудови 1959, процент зносу 60. Дійсна вартість 162933 грн., (а.с. 16-21). Відповідно до копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Спаської сільської ради 09.11.2001 року, ОСОБА_2 все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 , (а.с. 15). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , (а.с. 36-57). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року, положення ст.ст. 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону. До правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов`язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськиими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Керуючись ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 328, 392 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, і зареєстрованим в Мін`юсті 18.02.2002 року за №157/6445, ст. 100 ЦК УРСР 1963 року, та ст.ст. 12, 13, 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, В И Р І Ш И В: Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя О.М.Даньков