Провадження № 2/192/584/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О. О.

за участю: секретаря судового засідання Бондаренко В. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, згідно позовних вимог звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він з відповідачкою ОСОБА_2 28 травня 2024 року зареєстрував шлюб.

У відповідачки є троє малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батьком малолітніх дітей є ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На даний момент він матеріально утримує малолітніх дітей своєї дружини, турбується про їх фізичний і духовний розвиток. Діти добре ставляться до позивача, сім`я дружня, вони разом проводять вільний від проходження ним військової служби час, таким чином, він повноцінно виконує роль батька малолітніх дітей.

Основним джерелом доходу їх сім`ї є заробітна плата позивача, оскільки відповідачка на даний час доходів немає, а отримує лише незначну допомогу по безробіттю, якої недостатньо для покриття витрат на дітей. Враховуючи введення на території України воєнного стану, відповідачка постійно знаходиться з дітьми та немає можливості працевлаштуватися, оскільки малолітні діти періодично перебувають на дистанційному навчанні вдома.

Позивач з 01 березня 2022 року проходить військову службу і забезпечує малолітніх дітей продуктами харчування, одягом, медикаментами у разі необхідності, забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Оскільки військовою частиною було повідомлено про те, що документи, які б підтверджували факт перебування на утриманні дітей відсутні та підстав для звільнення з військової служби не встановлено, просив встановити факт перебування на його утриманні малолітніх дітей.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, пояснив, що малолітніх дітей почав утримати з початку 2024 року.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову не заперечувала та просила його задовольнити, пояснила, що вони з позивачем проживають однією сім`єю, та вона також утримує своїх малолітніх дітей, але не в повній мірі.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року відмовлено в прийнятті визнання позову відповідачкою і продовжено судовий розгляд на загальних підставах.

Суд заслухавши сторони, з`ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 серпня 2014 року, актовий запис № 13, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а. с. 15).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20 липня 2015 року, актовий запис № 133, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а. с. 16).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16 січня 2017 року, актовий запис № 06 вбачається, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а. с. 17).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28 жовтня 2021 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 18).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 28 травня 2024 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу відповідачка залишила прізвище ОСОБА_8 (а. с. 12).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 24 червня 2024 року, ОСОБА_2 фактично проживає в буд. АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_1 , дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_2 є безробітною, ОСОБА_1 є військовослужбовцем. Будинок належить нині померлому ОСОБА_9 , сім`я знаходиться в добрих стосунках (а. с. 39).

Згідно військового квитка серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року, та є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_7 (а. с. 40-45).

Відповідно до повідомлення командира ВЧ НОМЕР_7 Національної гвардії України № 6/36/12-1907 від 04 липня 2024 року, за результатами звернення ОСОБА_1 щодо звільнення з військової служби у зв`язку з перебуванням на утримання трьох дітей, які не досягли 18 років, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт перебування на утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років, тому підстав для звільнення з військової служби не встановлено (а. с. 50, 51).

З відомостей з Пенсійного фонду України від 23 серпня 2024 року за період з 2014 року по 2020 рік та за 2024 рік ОСОБА_2 має постійних дохід (а. с. 21-23).

Як вбачається з довідки Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості № 290 від 23 серпня 2024 року, ОСОБА_2 за період з 15 травня 2024 року по 31 липня 2024 року отримувала дохід по безробіттю (а. с. 24).

Відповідно до відомостей з Пенсійного фонду України від 30 листопада 2024 року за період з 2019 року по 2024 рік включно ОСОБА_1 має постійних дохід, в тому числі за проходження військової служби (а. с. 19, 20).

Як вбачається з довідки Дніпровської філії Державної служби зайнятості № Е045013/02/2025/0012 від 14 лютого 2025 року, ОСОБА_2 за період з 01 липня 2024 року по 31 грудня 2024 року отримувала дохід по безробіттю (а. с. 96, 97).

Згідно відомостей з Пенсійного фонду України від 13 березня 2025 року за період з 2014 року по 2020 рік та за 2024 рік ОСОБА_2 має постійних дохід (а. с. 93-95).

З платіжних інструкцій вбачається, що ОСОБА_1 здійснював переказ власних коштів ОСОБА_2 31 травня 2024 року в розмірі 502 грн. 51 коп., 04 червня 2024 року в розмірі 5025 грн. 13 коп., 09 червня 2024 року в розмірі 5025 грн. 13 коп., 19 червня 2024 року в розмірі 502 грн. 51 коп., 21 червня 2024 року в розмірі 904 грн. 52 коп. та 402 грн. 01 коп., 24 червня 2024 року в розмірі 2010 грн. 05 коп., 18 липня 2024 року в розмірі 201 грн. 01 коп. та 502 грн. 51 коп., 23 серпня 2024 року в розмірі 2010 грн. 05 коп., 18 вересня 2024 року в розмірі 603 грн. 02 коп., 29 жовтня 2024 року в розмірі 351 грн. 76 коп., 13 листопада 2024 року в розмірі 4020 грн. 10 коп., 04 грудня 2024 року в розмірі 301 грн. 51 коп. (а. с. 25-38).

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 57, 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Частиною 1 ст. 268 СК України передбачено, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, суд зазначає, що позивач, перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, має право на участь у вихованні малолітніх дітей відповідачки. При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача виникає за умови, якщо у дітей немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Дана позиція суду відповідає позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 14 грудня 2023 року по справі № 160/11228/23.

Суд вважає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що відповідачка, яка є матір`ю дітей, з поважних причин не може надавати їм належного утримання.

З доданих до позовної заяви відомостей з Пенсійного фонду України та довідки Дніпровської філії Державної служби зайнятості вбачається, що відповідачка отримує грошові кошти. Дані обставини підтвердила відповідачка в судовому засіданні під час надання своїх пояснень.

Посилання позивача, що вказана допомога є недостатньою для покриття витрат на дітей, належними та допустимими доказами не підтверджується, при цьому ні позивач, ні відповідачка не змогли повідомити суду яка сума коштів середньомісячно необхідна для утримання кожної з дитини.

Що стосується платіжних інструкцій на переказ власних коштів позивача відповідачці, суд зауважує таке.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Таким чином здійснені позивачем грошові перекази на ім`я відповідачки лише свідчать про взаємне розпорядження спільним сумісним майном подружжя і не підтверджують здійснення утримання позивачем дітей відповідачки.

Інших доказів, які на думку позивача підтверджують, що він матеріально утримує малолітніх дітей позивач суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і тому в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на державу, оскільки позивач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 1, 60, 61, 63, 65, 150, 152, 260, 268 СК України,ст.ст. 10, 11, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 до ОСОБА_2 , яка мешкає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 про встановлення факту перебування на утриманні малолітніх дітей відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення суду складено 12 червня 2025 року.

Головуючий: суддя Стрельников О. О.