Справа № 303/6429/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 травня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослоя Г.Г.,

суддів: Мацунич М.В., Джуги С.Д.,

з участю секретаря: Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 листопада 2024 року, у справі № 303/6429/24 (Головуючий: Куцкір Ю.Ю.)

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося в суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи тим, що 13.05.2018 року біля 14 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Чоп, відповідач керуючи автомобілем «Mercedes», державний номерний знак « НОМЕР_1 » здійснив зіткнення з мотоциклом «Yamaha», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 та мотоциклом «Kawasaki», державний номерний знак « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_4 , що їхав з пасажиром ОСОБА_5 ..

Внаслідок даної ДТП пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.09.2023 року, вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. На дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Представник потерпілої особи ОСОБА_5 по довіреності ОСОБА_6 , 18.07.2019 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування шкоди.

На підставі Наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 44 676 гривень.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України завдані збитки в порядку регресу у розмірі 44 676 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Моторне (транспортне) страхове бюро України сплачений судовий збір у розмірі 3 028 гривень.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального права, так як позов про стягнення шкоди з відповідача у порядку регресу є передчасним, а лише з набранням законної сили вироком суду, яким вина відповідача буде доведена і спростована причетність до наслідків ДТП мотоцикліста Боротей Д.Д. може бути законна підстава стягнення з ОСОБА_2 шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив виплату потерпілій ОСОБА_5 страхове відшкодування 09.09.2019 року і фактично позивач пропустив передбачений ст.. 256 ЦК України строк подання позову.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Захарчука І.І., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Матеріалами справи стверджується, що 13 травня 2018 року по справі №303/4019/18 обвинувачений ОСОБА_2 о 14 год. 50 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем «Mercedes-Benz» державний номер НОМЕР_1 , і здійснив зіткнення з мотоциклом «Kawasaki» державний номер « НОМЕР_3 », під керуванням ОСОБА_4 , що їхав з пасажиром ОСОБА_5 і внаслідок ДТП остання отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до п.23.1 ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода пов`язана з лікуванням потерпілого: шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Згідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела.

Частина друга статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).

Оскільки Моторне (транспортне) страхове бюро України, виплатило страхове відшкодування за договором майнового страхування у розмірі 44 676, 00 грн. так як відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із ОСОБА_2 підлягають стягненню завдані збитки у порядку регресу.

Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану і строк позовної давності не є пропущеним.

Згідно до ст.. 267 ч 3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що про наявність розгляду справи за позовом Моторне (транспортне) страхове бюро України до відповідача про стягнення ним збитків у порядку регресу у розмірі 44 676 грн. ОСОБА_2 було відомо, про що свідчить розписка про вручення йому рекомендованого відправлення (а.с.62,63) і застосування наслідків спливу позовної давності у суді першої інстанції ним не заявлялось, а тому підстав для застосування вимог ч 4 ст. 267 ЦК України у суду апеляційної інстанції відсутні.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Судові витрати судом першої інстанції вирішено відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 травня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ