Провадження № 2/679/541/2025
Справа № 679/665/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року місто Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Грибанової Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Нетішинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

встановив:

13 травня 2025 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві ОСОБА_1 зазначено:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повноліття, - є донькою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 15 травня 2007 року,

наразі, позивач ОСОБА_1 продовжує навчання, відповідно до укладеного договору за кошти фізичних осіб, являючись студентом Шепетівського медичного фахового коледжу Хмельницької обласної ради, за спеціальністю - 223 Медсестринство ОПП Лікувальна справа, із терміном навчання з 01 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року, форма здобуття освіти - інституційна/денна, очна,

вартість навчання оплачує матір позивача - ОСОБА_3 , відповідно до Договору про надання платної освітньої послуги, про що свідчать платіжні інструкції: на суму 9339 гривень - від 06 вересня 2022 року, на суму 9806 гривень - від 15 вересня 2023 року, на суму 10306 гривень - від 26 березня 2023 року, на суму 5000 гривень - від 07 квітня 2023 року, на суму 4806 гривень - від 15 травня 2023 року, на суму 10300 гривень - від 09 січня 2025 року, на суму 11548 гривень - від 23 квітня 2025 року,

позивач ОСОБА_1 стипендії не отримує, можливістю працевлаштування не володіє, самостійних фінансових джерел для забезпечення життя та навчання, окрім материнської допомоги, не має, тому, на період навчання, потребує матеріальної допомоги батька - відповідача ОСОБА_2 , оскільки, у зв`язку з навчанням, виникає необхідність постійного доступу до мережі Інтернет, електронних книжок, тощо, виділення коштів на купівлю підручників, зошитів, офісного паперу, абонементу для відвідування бібліотеки, а також, на послуги з друку екзаменаційних та практичних робіт, рефератів, крім того, на купівлю форменого одягу (медичних костюмів), медичних складових для практичних занять, найму житла, харчування, проїзд додому, організацію побуту та дозвілля, тощо,

що, враховуючи приписи ст.ст.199-200 СК України, і слугувало підставою для звернення до суду з означеним позовом, оскільки, відповідач ОСОБА_2 добровільно фінансову допомогу не надає, у зв`язку з відсутністю спілкування між сторонами, попередньо сплачував аліменти, на підставі рішення суду, до повноліття доньки, є фізично здоровим, працює, одержує стабільну заробітну плату та має можливість на час навчання надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині - позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до закінчення навчання - 30 червня 2026 року, але не довше ніж до досягнення позивачем ОСОБА_1 23 років,

26 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 26 травня 2025 року (а.с.16), - відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання.

Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином.

28 травня 2025 року - відповідач ОСОБА_2 , на виконання Ухвали Нетішинського міського суду від 26 травня 2025 року, надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №3140/25 від 28 травня 2025 року), в якому зазначив щодо визнання позовних вимог - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підтримавши останні в повному обсязі.

У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні встановлено:

відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 15 травня 2007 року (а.с.6), - батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач - ОСОБА_2 , про що свідчить відповідний актовий запис за №170 від 15 травня 2007 року,

згідно копії паспорта громадянина України: ІD-картки НОМЕР_2 , дата видачі - 31 серпня 2021 року, орган, що видав, - 6812 (а.с.3) - позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , народилась у місті Нетішин Шепетівського району Хмельницької області,

відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади ВК НМР за №2025/005685773 від 02 травня 2025 року (а.с.5), - за відомостями Нетішинської територіальної громади позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є зареєстрованою по АДРЕСА_1 ,

згідно Довідки Шепетівського медичного фахового коледжу Хмельницької обласної ради за №891 від 25 квітня 2025 року (а.с.4) - позивач ОСОБА_1 є студентом, дійсно навчаючись, відповідно до укладеного договору за кошти фізичних осіб, у Шепетівському медичному фаховому коледжі, за спеціальністю - 223 Медсестринство ОПП Лікувальна справа, із терміном навчання з 01 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року, форма здобуття освіти - інституційна/денна, очна,

відповідно до копій квитанцій №7 від 25 квітня 2025 року, №19 від 09 січня 2025 року, №34 від 06 вересня 2022 року, №23 від 26 березня 2024 року, №117 від 14 вересня 2023 року, №36 від 07 квітня 2023 року, №55 від 15 травня 2023 року, та копій платіжних інструкцій №Р24АD6565 від 04 березня 2024 року, №Р24А09968 від 02 квітня 2024 року, №Р24А00145 від 01 лютого 2024 року, №Р24А06611 від 03 травня 2024 року (а.с.7-11/об) - ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , сплатила суму у розмірі 11663 гривні 50 копійок, 10403 гривні, 9339 гривень 10306 гривень, 9806 гривень, 5000 гривень, 4806 гривень - за навчання позивача ОСОБА_1 у Шепетівському медичному фаховому коледжі Хмельницької обласної ради, а також, у розмірі 1256 гривень 28 копійок, 1404 гривні 02 копійки, 1005 гривень 03 копійки,1361 гривня 81 копійка - за оренду кімнати для проживання позивача ОСОБА_1 та комунальні послуги.

Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України), що, окрім того, закріплено у ст.16 ЦК України, за приписами якої - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України).

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 ч.9 СК України), при цьому, сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України).

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України).

Тож, не зважаючи, що, у відповідності до положень ст.6 СК України, особа має правовий статус дитини до досягнення нею повноліття, регулювання сімейних відносин, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню дітей, в тому числі, і повнолітніх дочку/сина, регулюються СК України, зокрема главою 15 та 16 СК України.

Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що передбачено у ст.198 СК України.

І стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, - є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років, про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 01 грудня 2021 року (справа №753/20347/20).

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина виникає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, і батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, що урегульовано нормами ст.199 ч.1, ст.199 ч.2 СК України, і що повністю узгоджується з приписами, викладеними у п.20 Постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, відповідно до яких - обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України (ст.200 ч.1 СК України).

Так, згідно положень ст.182 ч.1 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини,

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів,

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина,

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав,

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів,

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Однак, в даному випадку, суд не має правових підстав для застосування мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, у відповідності до положень ст.182 ч.2 СК України, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, під час вирішення питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - останні не є дитиною у розумінні чинного законодавства (ст.6 СК України та ст.1 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, так як досягли вісімнадцяти років та є повнолітніми особами за віком.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст.191 ч.1 СК України).

Водночас, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати, у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, і у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ст.191 ч.2 СК України).

Тож, встановивши наявність з боку відповідача ОСОБА_2 обов`язку утримувати свою повнолітню доньку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, на що вказує сукупність означених законодавчо юридичних фактів, а саме, досягнення останньою віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання та, у зв`язку з вказаним, існування потреби у матеріальній допомозі, і, водночас, встановивши відсутність будь-яких обставин, які б перешкоджали батькові - відповідачу ОСОБА_2 надавати таку допомогу, а саме, можливість мати такий заробіток, який дозволив би тому утримувати себе та свою повнолітню дитину, - суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими, оскільки, можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині - не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а обумовлена та витікає, насамперед, з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником аліментів, зокрема, працездатністю, станом здоров`я, тощо, а також, інших обставин на боці платника, що мають істотне значення.

І, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, відповідно до вимог ст.182 СК України, бере до уваги матеріальне становище - позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на утриманні своєї матері - ОСОБА_4 та, продовжуючи навчання, не має можливості працювати, що доведено в суді та підтверджено наданими до суду доказами, в тому числі, і документами про необхідність здійснення певних витрат за навчання та житло, і що, відповідно, вказує на існування у позивача ОСОБА_1 потреби у матеріальній допомозі, а також, - приймає до уваги обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, зокрема, - відсутність будь-якої інформації щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, яка б перешкоджала стягненню аліментів у визначеному у позовній заяві розмірі, відсутність будь-якої інформації щодо існування у платника аліментів інших утриманців, майна та майнових прав або ж, будь-яких інших грошових зобов`язань, тощо, і, відповідно, враховуючи викладене, - вважає за доцільне, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, визначити необхідним до сплати з боку відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки - розмір аліментів у 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), що, на переконання суду, є обґрунтованим та буде відповідати обставинам справи і вимогам закону, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній частці з боку відповідача ОСОБА_2 до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача, який би позбавляв останнього можливості працювати та утримувати себе та свою повнолітню дитину, в судовому засіданні - не здобуто, крім того, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в тому числі, і у визначеній частці, а саме, у 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), з боку відповідача ОСОБА_2 - не оспорюється.

При цьому, суд вважає доцільним зазначити, що строком закінчення стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина - є настання відповідних підстав для завершення їх стягнення, а саме, закінчення навчання або ж досягнення утриманцем двадцятитрьохрічного віку, з урахуванням, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання, однак, фактична дата закінчення навчання може не співпадати з датою закінчення навчання, зазначеної у договорі про надання платної освітньої послуги, оскільки, студент може бути відрахований з навчального закладу достроково або ж достроково припинити навчання з інших підстав, зокрема, через неуспішність в навчанні, через неоплату навчання, за власним бажанням, тощо.

Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, в тому числі, визнання позовних вимог в повному обсязі з боку відповідача ОСОБА_2 , і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує матеріальної допомоги, так як є особою за віком, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання, на період навчання не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, і відповідач ОСОБА_2 - має можливість таку матеріальну допомогу надавати, так як - є працездатним, не є особою з інвалідністю, тощо, і будь-яких доказів на підтвердження неспроможності сплати аліментів у визначеній судом частці з боку відповідача ОСОБА_2 до суду - не надано, інформації, що свідчила б про стан здоров`я відповідача ОСОБА_2 , який би позбавляв останнього можливості працювати, або ж обставин, що суттєво обтяжують майновий стан відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні - не здобуто, що свідчить про можливість надавати означену матеріальну допомогу, і доказів протилежного в частині матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я, або ж інших обставин, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, тощо, ніж ті, що досліджені у судовому засіданні, з боку відповідача ОСОБА_2 в заперечення позовних вимог, у відповідності до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, до суду не пред`явлено, таким чином, на переконання суду, розмір аліментів у вигляді 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, - відповідає вимогам сімейного законодавства, а також, на переконання суду, забезпечить фізичний, духовний та моральний розвиток утриманця, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а також, не суперечить вимогам закону та буде відповідати засадам добросовісності, розумності та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, і, хоча ст.6 п.1 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення, і питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року у справі «SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE», №4909/04, §58, рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «RuizTorija v. Spain», №303-А, §29).

Також, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення, оскільки, у відповідності до положень ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України, - суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України та задоволенням позовної заяви, а саме, ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ЦПК України), водночас, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 , на підставі ст.5 ч.1 п.3 Закона України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, - стягнувши з відповідача ОСОБА_2 - 50 % судового збору, необхідного до сплати при зверненні до суду з позовом, що становить 1211 гривень 20 копійок, на користь держави, тобто, 605 гривень 60 копійок, у зв`язку з визнанням відповідачем ОСОБА_2 позову до початку розгляду справи по суті та задоволенням позовної заяви, так як, за приписами ст.142 ч.1 ЦПК України - у разі … визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, і разом з тим, - якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому КМ України,

На підставі викладеного, з урахуванням ст.ст. 182, 198-201 СК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 142, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Оліферук Ж.А., до ОСОБА_2 - про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання: доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 травня 2025 року і до закінчення останньою навчання 30 червня 2026 року, але не довше, ніж до досягнення тією 23 (двадцяти трьох) років, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , в дохід держави - 50 відсотків судового збору, що становить суму у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України: НОМЕР_5 , дата видачі - 31 серпня 2021 року, орган, що видав, - 6812, зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 : адвокат Оліферук Жанна Антонівна, РНОКПП НОМЕР_6 , адреса для листування - 30100, місто Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, вулиця Шевченка, 7/55.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено: 06 червня 2025 року.

Суддя: