Справа № 446/1852/24 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/295/25 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Cуддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

Cекретар Салата Я.І.,

З участю позивачки ОСОБА_1 , представника Кам`янка-Бузької міської ради Маценко О.О., представників Львівської обласної прокуратури МельничукЮ.І., Мацюра Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №446/1852/24 за апеляційними скаргами Кам`янка-Бузької міської ради та Жовківської окружної прокуратури на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ради,- про визнання права власності на самочинне будівництво

в с т а н о в и в :

15.08.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. В позовній заяві вказувала на те, що 17.04.2008 року між нею та Кам`янка-Бузькою міською радою укладено договір оренди землі для обслуговування магазину промислових товарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 площею 0,0440 га. Після отримання в оренду даної земельної ділянки, нею було самочинно здйснено добудову нежитлових приміщень площею 288,00 кв.м. на яку рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.07.2017 року було визнано право власності. В подальшому нею без отримання відповідних дозволів було здійснено самочинну невелику добудову до приміщення магазину площею 65,6 кв.м. Загальна площа будівлі становить 353,6 кв.м., але, при цьому, вона не порушила чинні будівельні норми та правила, а також права інших осіб. 08.06.2023 року на вищезгадану будівлю був виготовлений технічний паспорт з визначенням усіх стін та перегородок, планом поверхів з урахуванням усіх добудов. В 2023 році був проведений технічний огляд конструкцій та інженерних мереж, за результатами якого експертом було встановлено можливість експлуатації об`єкта нерухомості. Просила суд визнати за нею право власності на самочинне будівництво - реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 353,6 кв.м.

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво - реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 353,6 кв.м.

Рішення суду оскаржили Кам`янка-Бузької міська рада та Жовківська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України.

Кам`янка-Бузької міська рада в апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що даний спір належить до юрисдикції господарського суду, оскільки ОСОБА_1 є приватним підприємцем та фактично використовує надану їй, як приватному підприємцю в оренду земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна, з метою здійснення підприємницької діяльності. Аналіз змісту і підстав позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо самочинного будівництва об`єкту нерухомого майна з метою здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці наданій для обслуговування магазину, а тому спір розглянутий з порушенням норм процесуального права.

Порушення норм матеріального права полягає у тому, що здійснення ОСОБА_1 самочинного будівництва та визнання за нею права власності на самочинне будівництво порушує права Кам`янка-Бузької міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій спірні об`єкти нерухомості побудовані. Крім цього, позивачем не надано документів, які б свідчили про дотримання встановлення порядку погодження самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію, а також про звернення до компетентних органів та установ із зазначеним питанням. Зазначає, що позов ОСОБА_1 поданий не з метою визнання права власності як наявного, а його набуття-що само по собі є неприпустимим, оскільки набуття права власності регулюється окремими правовими нормами. Зазначає, що земельна ділянка на якій розташовано спірні об`єкти самочинного будівництва є комунальною власністю. Ухваливши оскаржуване рішення про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, який знаходиться на земельній ділянці, власником якої є Кам`янка-Бузька міська рада, суд вирішив питання про права та обов`язки Кам`янка-Бузької територіальної громади, що свідчить про порушення прав громади. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Жовківська окружна прокуратура апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи. Процесуальні порушення полягали у тому, що суд прийняв позовну заяву до провадження без сплати судового збору. Крім цього, справа з такими ж сторонами і про той самий предмет і з тих самих підстав вже була предметом розгляду Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області. Зазначає, що позивачем не надано, а судом не здобуто жодного доказу про те, що об`єкт будівництва на який вона просить визнати право власності, збудований на підставі належного дозволу чи належно затвердженого проекту, а також, що такий збудований без істотних порушень будівельних норм і правил. Позивачем не надано документів, які б свідчили про дотримання встановлення порядку погодження самочинного будівництва та прийняття його в експлуатацію, а також про звернення до компетентних органів та установ із зазначеним питаннями. Зазначає, що позов ОСОБА_1 поданий не з метою визнання права власності як наявного, а його набуття-що само по собі є неприпустимим, оскільки набуття права власності регулюється окремими правовими нормами. Стверджує, що у позивача фактично були відсутні підстави для звернення з позовом до суду, оскільки моментом виникнення права власності на новостворене нерухоме майно є державна реєстрація за якою позивач не зверталась, тому її права не є порушеними та не підлягали захисту в судовому порядку. Зазначає, що ця апеляційна скарга прокурором подана в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування, оскільки встановлено наявність порушень інтересів держави щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Просить рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Державна інспекція архітектури та містобудування України в особі представника по довіреності Топал Т.Ю. надала суду додаткові пояснення у справі.

У поясненнях зазначає, що згідно застереження, наведеного у частині 2 статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду відомостей про наявність у неї проектної та робочої документації, будова не прийнята в експлуатацію відповідно до вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 461 ( далі по тексту Порядок № 461), відтак відсутні підстави для набуття права власності на самочинне будівництво.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) 13.05.2025 року позивачкою ОСОБА_1 надано суду відзив на апеляційні скарги Жовківської окружної прокуратури та Кам`янка-Бузької міської ради.

У відзиві позивачка зазначає, що 09 травня 2025 року між Кам`янка-Бузькою міською радою та нею, ОСОБА_1 , був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,044 га, кадастровий номер :01:007:0041. В цей же день у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано за нею право власності на зазначену земельну ділянку.

Вважає, що подана Кам`янка-Бузькою міською радою апеляційна скарга є неактуальною, оскільки остання не є власником земельної ділянки, а побудовані приміщення, на які судом визнано право власності за нею, знаходяться на її власній земельній ділянці.

Просить залишити рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.12.2024 року без змін, апеляційні скарги без задоволення.

26.05.2025 року керівник Жовківської окружної прокуратури Марта Сміхура-Скальська надіслала суду відповідь на відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу Жовківської окружної прокуратури на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19.12.2024 року у справі № 446/1852/24 ( далі по тексту відповідь).

У відповіді зазначає, що Жовківська окружна прокуратура подала апеляційну скаргу в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування. Набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не спростовує наведені прокурором в апеляційній скарзі порушення судом норм процесуального права, а також норм матеріального права у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до положень ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості та, зокрема, введення його в експлуатацію.

До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано у процесі будівництва.

Зазначає, що на час подання апеляційної скарги, власником земельної ділянки площею 0,044 га кадастровий номер :01:007:0041 була Кам`янка-Бузька міська рада Львівського району Львівської області.

Просить задовольнити апеляційні скарги.

Заслухавши пояснення представника Кам`янка-Бузької міської ради Маценко О.О., представників Львівської обласної прокуратури Мельничук Ю.І., Мацюри Я.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційних скарг позивачки ОСОБА_1 , вивчивши матеріали цивільної справи № 446/1852/24, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч.1ст.367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 17.04.2008 року між Кам`янка-Бузькою міською радою та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0440 га для обслуговування магазину промислових товарів у АДРЕСА_1 .

На земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля-магазин (а.с.10-14).

22.10.2009 року між Кам`янка-Бузькою міською радою як орендодавцем та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №30 до Типового договору оренди землі № 04:08:453:00006 від 24 грудня 2008 року. Відповідно до Додаткової угоди орендодавець і орендар внесли зміни до п.8 та п.19 Типового договору оренди землі № 04:08:453:00006 від 24 грудня 2008 року: п.8- Договір укладено на дванадцять років. Після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

П.19- Інші умови передачі земельної ділянки в оренду- рішення ХХХХІХ сесії У скликання Кам`янка-Бузької міської ради від 20 жовтня 2009 року за №1 «Про внесення змін у рішення сесії міської ради».

Додаткова угода №30 від 22 жовтня 2009 року з моменту набрання нею чинності є невід`ємною частиною Типового договору оренди землі № 04:08:453:00006 від 24 грудня 2008 року (а.с.14).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію іншого речового права, внесена інформація про оренду ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0041 площею 0,044га за адресою: АДРЕСА_1 строком на 20 років. Дата закінчення дії: 24.12.2028.

Після отримання земельної ділянки в оренду, позивачка ОСОБА_1 здійснила реконструкцію нежитлової будови приміщення магазину з добудовою, чим збільшила його площу до 288,00 кв.м. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду від 04.05.2017 року із внесеними виправленнями згідно Ухвали Кам`янка-Бузького районного суду від 08.05.2018 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво-реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 288,00 кв.м. (а.с.8-9).

Встановлено, що після отримання ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду та визнання за нею права власності на самочинно проведену добудову площею 288 кв.м, позивачка самочинно добудувала 65,6 кв.м, з`єднавши тим самим два приміщення в одне ціле, внаслідок чого площа забудови становить 353,6 кв.м.

Оскаржуваним рішенням від 19 грудня 2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області визнав за ОСОБА_1 як фізичною особою право власності на самочинне будівництво-реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 353,6 кв.м.

Як підставу для визнання права власності на проведену реконструкцію, суд першої інстанції зазначив виготовлений позивачкою Технічний паспорт від 08 червня 2023 року та взяв за основу Звіт про проведення технічного обстеження нежитлового приміщення. Згідно Звіту про технічне обстеження об`єкта, стан такого оцінено як задовільний, значних пошкоджень і деформацій не виявлено. Самочинна добудова проведена на орендованій земельній ділянці.

З висновками суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва ( створення майна).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом ч.2ст.376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п.10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду висновків експертизи проекту будівництва, як доказ відсутності істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості, тому у суду відсутні були підстави для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт на підставі рішення суду.

Ухвалюючи рішення про визнання права власності на самочинно збудований об`єкт, суд повинен був виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи на підставі статей 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (ст.ст.34,37 цього Закону).

Позивачка ОСОБА_1 не зверталася до органу державного архітектурно-будівельного контролю для введення об`єкта в експлуатацію у встановленому законом порядку та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а, обминувши встановлений законом порядок, звернулася в суд про визнання за нею права власності на новостворений об`єкт.

Суд першої інстанції, порушуючи вимоги законодавства, не роз`яснив позивачці порядок прийняття збудованого об`єкта до експлуатації, а замінив собою органи державної влади, що уповноважені на здійснення функцій визнання за особою права власності на нерухоме майно та визнав право власності за позивачкою за відсутності між сторонами спору про право цивільне.

На зазначене звертає увагу Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі № 2-962/2009.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року по справі № 200/22329/14-ц наголосила, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Зазначений висновок також викладений у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 по справі № 6-159цс/15.

Щодо доводів апеляційної скарги Кам`янка-Бузької міської ради в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права та визначення підсудності справи господарському суду, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції визнано право власності на самочинно збудований об`єкт за ОСОБА_1 як фізичною особою.

В суді апеляційної інстанції позивачкою ОСОБА_1 представлено суду Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09 травня 2025 року. Відповідно до зазначеного договору, Кам`янка-Бузька міська рада Львівського району Львівської області продала, а ОСОБА_1 купила земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0041 площею 0,0440 га призначену для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Позивачка вважає, що оскільки самочинне будівництво проведено на земельній ділянці, що є у її власності, відтак апеляційні скарги слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позивачка провела самовільне будівництво на земельній ділянці, власником якої на час забудови була міська рада, тому суд перевіряє законність рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Враховуючи відсутність дозволу на початок будівельних робіт, належно затвердженого проекту будівництва, відсутність Декларації про прийняття об`єкта будівництва до експлуатації, суд приходить до висновку про задоволення апеляційних скарг та скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1п.п.3,4 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону,або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

ЄСПЛ прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунк 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( справа «Серявін та інші проти України, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1 п.2; 376 ч.1,п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Кам`янка-Бузької міської ради задовольнити.

Апеляційну скаргу Жовківської окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 19 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання права власності на самочинне будівництво-реконструкцію з добудовою до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 353,6 кв.м.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 травня 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк