Справа № 720/681/22
Провадження №2 /720/38/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді Павлінчука С.С.

з участю секретаря Політнічук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсною державну реєстрацію права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про застосування наслідків нікчемного заповіту від 17.08.2004 року, який був складений ОСОБА_3 , та посвідчений секретарем виконкому Рідківської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину спадкового майна за адресою АДРЕСА_1 та визнання недійсною державної реєстрації права власності на спадкове майно за адресою АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник позивача не з`явилася, однак від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи у її відсутності.

Від представника відповідача також надійшла заява, відповідно до якої вона просила провести розгляд справи у її відсутності та відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 11.02.1998 року, який зареєстрований в реєстрі за №9, ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_4 .

Відповідно до заповіту від 07.07.2000 року, який зареєстрований в реєстрі за №144, ОСОБА_3 заповіла все своє майно в рівних долях ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно заповіту від 17.08.2004 року, який зареєстрований в реєстрі за №414, ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_5 .

Згідно постанови Верховного суду від 03.11.2021 року заповіт ОСОБА_3 складений 17.08.2004 року визнано нікчемним на підставі частини першої статті 1257 ЦК України.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька ОСОБА_5 , оскільки звернулась 21.01.2005 року із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний термін, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12.04.2018 року по цивільній справі №2-368/2005 за позовом ОСОБА_5 (правонаступник ОСОБА_2 ) до Рідківської сільської ради Новоселицького району про визнання права власності.

Відповідно до рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.04.2005 року по вищевказаній цивільній справі за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 12.04.2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.04.2005 року закрито у зв?язку із тим, що судовим рішенням питання про права, свободи та інтереси апелянта не вирішувалося.

Зокрема судом апеляційної інстанції констатовано, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до моменту відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , а тому права позивача по даній справі не порушено.

Згідно відомостей із реєстру прав власності на нерухоме майно №11102494 від 15.06.2005 року встановлено, що домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі рішення суду від 11.04.2005 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2017 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є її онука ОСОБА_2 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №109223128 від 27.12.2017 року встановлено, що домогосподарство за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване державним реєстратором за Сергійчук Анжелою Драгошівною.

Постановою Верховного суду від 03.11.2021 року по справі №720/1156/18 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним було встановлено, що заповіт від 17.08.2004 року, який зареєстрований в реєстрі за №414, від імені ОСОБА_3 в силу закону є нікчемним, оскільки під час його посвідчення було порушено порядок, зокрема оскільки ОСОБА_3 через хворобу не могла його прочитати, а тому секретар сільської ради зобов?язана була посвідчити його у присутності двох свідків, що зроблено не було.

В силу положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України вищевказане рішення суду має преюдиціальне значення по даній справі, оскільки в ній беруть участь ті ж самі особи.

Таким чином, для застосування наслідків нікчемного правочину - заповіту від 17.08.2004 року, слід дати відповіді на такі питання:

чи було порушено право позивача,

чи позивачем вибрано ефективний спосіб захисту його права,

чи не пропущено строк позовної давності щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

Суд вважає, що право позивача, незважаючи на факт нікчемності правочину, у даних правовідносинах порушено не було, оскільки матеріалами цивільних справ не було встановлено того, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Зокрема в спадковій справі, яка міститься в цивільній справі №720/1156/18, відсутня її заява про прийняття спадщини.

Також позивачем не було доведено того, що на момент смерті ОСОБА_3 вона постійно проживала із покійною, та ця обставина заперечується відповідачем, а тому суд вважає її не доведеною.

Оскільки в силу ч.1 ст.1268 ЦК України прийняття спадщини є правом спадкоємця за законом чи заповітом, то відповідно від встановлення такого юридичного факту залежить можливість отримання ним права власності на спадкове майно.

Оскільки ОСОБА_4 не прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, то відповідно у неї не виникало право на отримання спадщини у власність, а відповідно нікчемним заповітом, в свою чергу, не було порушено її право на спадщину, для отримання права на яку вона не вчинила юридично значимих дій.

Враховуючи викладене, право позивача порушено не було, а тому відповідно захисту судом не підлягає.

У зв`язку із встановленням відсутності порушеного права позивача питання щодо того, чи позивачем вибрано ефективний спосіб захисту його права вирішенню не підлягає із логічних причин.

Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної давності до даних правовідносин.

Факт пропуску позовної давності був встановлений постановою Верховного суду від 03.11.2021 року по справі №720/1156/18 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, однак він може бути підставою для відмови у позові лише у випадку доведення позивачем порушення свого права, а тому з підстав зазначених вище, суд не посилається на це, як на додаткову підставу для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд на підставі ст.ст.1233, 1253, 1254, 1258, 1262, 1268, ЦК України, керуючись ст.ст.263, 264, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків нікчемного заповіту, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсною державну реєстрацію права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сергій ПАВЛІНЧУК