Справа № 404/7553/24
Номер провадження 2/404/2104/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

30 квітня 2025 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді - Варакіної Н.Б.

участю секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (Код , вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, 01033) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з заборгованості за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року в загальній сумі 93 976,22 грн. та стягнути судовий збір по справі у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.11.2017 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №471355/3184776 відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 59 800,00 грн строком на 24 місяців року для погашення заборгованості згідно заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 02.07.2018 року в рамках та на підставі договору про надання банківських послуг №471355/3184776 від 02.11.2017 року. Позичальник зобов`язався сплачувати щомісячну процентну винагороду у розмірі 34% річних, сплачувати заборгованість, та у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями на суму простроченого платежу сплачувати нараховану пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. В подальшому 29.08.2023 р. між АТ «Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №4-2023 про відступлення прав вимог, зокрема, щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року згідно якого передача прав вимог до відповідача відбулася 15.09.2023 року. Через несплату щомісячних внесків за кредитом та процентів у відповідача станом на 31.07.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 93 976,22 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2017 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №471355/3184776.

Відповідно до п. 1 Договір про надання Банківських послуг, Банківська послуга всі та/або будь-яка з послуг/дій Банку, яка замовлена Клієнтом та наддається Банком Клієнту, на підставі Договору та Заяви, відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії Банку, до яких, зокрема належить але не виключно: 1) відкриття та обслуговування поточного (карткового) рахунку у національній та іноземних валютах. Випуск платіжних карток та обслуговування операцій з платіжними картками; та/або 2) відкриття та обслуговування поточних та вкладних рахунків у національній та іноземних валютах; та/або 3) надання в оренду індивідуального сейфа для зберігання цінностей в Банку; та/або 4) обслуговування Клієнтів через систему «i-Bank»; та/або 5) надання послуги дистанційного обслуговування за допомогою засобів телефонного банкінгу; якщо інше прямо не вказано в Договорі.

Відповідно до умов п. 3.1. Договору про надання Банківських послуг, правил та Заяви про надання Банківської послуги, Банк надає на вимогу Клієнта Банківську послугу, а Клієнт приймає Банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в Договорі та Правилах відносно такої Банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані Банківські послуги.

Кількість Банківських послуг, що надаються за Договором, необмежена. Якість Банківської послуги відповідає стандартам Банку та Законодавству. Розмір грошових вимог Банку визначається на підставі Договору у чітко встановленій сумі або шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановлювати розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору про надання Банківських послуг, ціною Договору є сума грошових коштів, яку Клієнт зобов`язаний сплатити Банку згідно умов Договору що складається з суми плати за Банківську послугу.

Відповідно до п. 3.3 Договору про надання Банківських послуг, строк дії Договору дорівнює визначеному Заявою про надання Банківських послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, за обставинами, що відсутній Випадок невиконання умов Договору. За обставини наявності Випадку невиконання умов Договору, Договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання Сторін за Договором не будуть виконані в повному обсязі.

Відповідно до підпунктів 3.4 Договору про надання Банківських послуг, Банк здійснює надання Банківських послуг за плату, що має сплачуватись Клієнтом Банку в порядку та на умовах Договору та згідно Тарифів Банку. Залежно від виду Банківської послуги видами оплати можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і Сторонами можуть бути погоджені інші види оплати.

Відповідно до п. п. 4.1 Договору про надання Банківських послуг, Банк здійснює надання кожної Банківської послуги Клієнту відповідно до Заяви про надання Банківської послуги, яка кожного разу надається Клієнтом Банку в письмовому вигляді.

Відповідно до п. п. 6.1 Договору про надання Банківських послуг, взаємні права і обов`язки Банку та Клієнта виникають з моменту підписання Сторонами Договору. Договір є дійсним до припинення всіх Боргових зобов`язань шляхом їх повного виконання.

Відповідно до п. 6.5 Договір про надання Банківських послуг, шляхом підписання Договору Клієнт підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору, з Тарифами Банку ознайомлений і згодний; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на Офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями.

Відповідно до Заяви про надання Банківської послуги «Кредитна картка» від 02.07.2018р. до Договору про надання Банківських послуг № 471355/3184776 від 02.11.2017р., заявник звернувся до Банку з проханням відкрити на підставі Договору та Заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: ПІБ ОСОБА_1 ; валюта гривня; розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) 59 800,00 гривень; строк 24 місяців; процентна ставка, % річних (фіксована) 34%; реальна процентна ставка за кредитною лінією % річних (фіксована) 34,91% річних; загальна вартість кредитної лінії 82 204,01 гривень.

Відповідно розділу Гарантії та Запевнення Клієнта, підписанням Заяви Клієнт підтверджує, що отримав від Банку необхідну інформацію, передбачену ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування»; з тарифами Банку, Правилами комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті Банку, та умовами Договору ознайомлений і згодний.

Відповідно до Заяви про зміну умов користування Банківською послугою «Кредитна картка» (про зміну умов Договору) від 20.06.2020 р., сторони домовились вести наступні зміни до Договору в частини надання Банківської послуги «Кредитна картка», а саме: розмір кредитної лінії (Кредитний ліміт) 59 800,00 гривень; строк до 30.06.2022 включно; процентна ставка, % річних 36% (фіксована); реальна процентна ставка за кредитною лінією 49,09% річних; загальна вартість кредитної лінії 84 281,00 гривень.

Матеріалами справи також підтверджується, що 29.08.2023 року AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ТОВ «Глобал Спліт» уклали договір про відступлення права вимоги №4-2023, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року відповідно додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 15.09.2023 року.

Сплата вартості прав вимоги первісному кредитору відповідно до вказаного додатку підтверджується платіжною інструкцією №150 від 18.09.2023 р. та №4884 від 18.09.2023 р.

15.09.2023 р. AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було направлено ОСОБА_1 повідомлення про те, що 29.08.2023 року відбулось відступлення прав вимоги за договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року до ТОВ «Глобал Сіті», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від ОСОБА_1 погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року.

Крім того, зі змісту вказаного листа вбачається, що відповідачу було доведено до відома, що розмір його заборгованості за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року становить 93 976,22 грн.

Станом на 31.07.2024 року загальний залишок заборгованості за кредитним договором №471355/3184776 від 02.11.2017 року (розрахунок на 15.09.2023р.) у розмірі 93 976,22 грн, яка складається: рахунок строкової заборгованості: 0 (нуль) грн. 00 коп. рахунок простроченої заборгованості: 71 020,14 грн; рахунок нарахованих відсотків: 793,87 грн.; рахунок прострочених відсотків: 22 162,21 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

У ст. 536 ЦК України закріплено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Водночас у ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено: якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховуються у разі: 1) якщо у договорі позики не зазначені проценти або не вказано, що він безпроцентний; 2) предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України - гривні; 3) період нарахування процентів від суми позики - є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів відповідачу.

Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов`язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договору.

Як було встановлено судом вище, між ТОВ «Глобал Спліт» та АТ «Креді Агріколь Банк» укладено 29.08.2023 р. договір про відступлення права вимоги, внаслідок якої у позивача виникло право вимоги як у кредитора по кредитному договору №471355/3184776 від 02.11.2017 року щодо стягнення з відповідача суми заборгованості.

Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що факторинг є фінансовою послугою).

Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог».

Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням досліджених обставин справи, зокрема щодо неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, суд вважає вимоги позивача є обґрунтованими.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених обставин, на які позивач посилається як на підставу позову, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст. 11-15, 207, 509, 514, 515, 525, 526, 530, 536, 599, 610-612, 625, 626-628, 638, 1046, 1048-1050, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (Код , вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, 01033) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (Код , вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, 01033) заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 976,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» (Код , вул. Жилянська, 5-Б, оф. 5, м. Київ, 01033) 2422,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення проголошено та складено 30.05 .2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна