Справа № 724/1179/25
Провадження № 2/724/386/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.,

за участі секретаря судового засідання: Мазної О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що 22.03.2024 року між відповідачем та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» був укладений договір позики № 2259974 у формі електронного документа.

Згідно п.1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або ж достроково та сплатити проценти.

14.06.2021р. між «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників №31 від 25.09.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 16421,27 грн., з яких 6637,28 грн. основна сума боргу; 4783,98 грн. сума боргу за відсотками; 5000,01грн. заборгованість за понадстрокове користування позикою.

Окрім того, 02.05.2024р. між відповідачем та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» був укладений договір позики № 79652225 у формі електронного документа. Згідно п.1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або ж достроково та сплатити проценти. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

14.06.2021р. між «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 11314,8 грн., з яких 4000,00 грн. основна сума боргу; 400,00 грн. сума боргу за відсотками; 6914,8грн. пеня.

Також, 18.10.2021 р. між відповідачем та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» було укладено кредитний договір №/742524 у формі електронного документа, підписаний електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Згідно з п.1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

12.08.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальність «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022 р. до договору факторингу №12082022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15366,09 грн., з яких 4425,00 грн. - основна сума боргу; 10941,09 грн. сума боргу за відсотками.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №2259974 від 22.03.2024 року у розмірі 16421,27 грн., яка складається із 6637,28грн., - основна сума боргу, 4783,98 грн., - прострочена заборгованість за відсотками, 5000,01 заборгованість за по процентах за понадстрокове користування позикою; заборгованість за договором позики №79652225 в розмірі 11314,8 грн., яка складається із 4000,00 грн. основна сума боргу, 400,00 сума боргу за відсотками та 6914,8 пеня та заборгованість за договором №/742524 в розмірі 15366,09 грн., яка складається із 4425,00 грн. основна сума боргу, 10941,09 сума боргу за відсотками.

Тобто, загальна сума заборгованості, яку просить стягнути позивач з ОСОБА_1 за трьома договорами становить 43102,16 грн.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09.04.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. Вказану ухвалу та копію позовної заяви з додатками було направлено відповідачу на адресу місця реєстрації, яку ОСОБА_1 отримала 02.05.2025р., про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулось на адресу суду та знаходиться в матеріалах цивільної справи. Однак станом на 06.06.2025р. відзив на позов не подала.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2024 року між відповідачем та ТОВ «1 безпечне агентство з повернення необхідних кредитів» був укладений договір позики №2259974 у формі електронного документа та підписаний одноразовим ідентифікатором G742qR (а.с.7-9).

Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові грошові кошти у сумі 10000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит у встановлений в договорі строк.

Відповідно до п. 2.2. Договору кредит надається строком на 26 днів від дати отримання кредиту (22.03.2024) позичальником. Остаточний термін повернення кредиту 17.04.2024р.

Процентна ставка фіксована, становить 2,50% в день, денна процентна ставка/день застосовується у відповідності до умов Програми лояльності 0,75%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70 % в день (п.2.3 Договору).

Сторони погодили, що денна процентна ставка складає 0,75%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 1119,34 % річних. (п.23. Договору). Орієнтовна загальна вартість позики 11950,00 %.

Згідно Додатку №1 до договору позики №2259974 від 22.03.2024 р. сторони погодили таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. зв. 10).

Також, судом встановлено, що 02.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №79652225, підписаний одноразовим ідентифікатором 44647. Сторони погодили, що позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк для задоволення власних потреб, шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму коштів у день закінчення строку позикою (а.с.20-22).

Згідно з п.2.1 договору, сума позики складає 4000,00 грн., строк позики 30 днів, денна процентна ставка 1,50 %, процентна ставка за понадстрокове користування 2,70%, пеня 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 10640,17%, орієнтовна загальна вартість позики 5800,00 грн. Дата повернення позики 31.05.2024 р. (а.с.20).

14.06.2021 р. між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 відповідно до якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступає право вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» (а.с.11-13).

Предметом договору факторингу №14/06/21 є відступлення права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.2. визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.3. встановлено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Згідно витягу з реєстру боржників №31 від 25.09.2024р. до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги ТОВ ФК «ЄАПБ» до боржника ОСОБА_1 за договором позики №2259974 на загальну суму 16421,27 грн., з яких: 6637,28 основний борг, 4783,98 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,01 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою (а.с.18).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2259974 від 22.03.2024р. станом 25.02.2025 р. заборгованість за договором позики не погашена та складає 16421,27 грн. (а.с.19).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №32 від 25.09.2024 на підставі договору факторингу від 14.06.2021 №14/06/21 ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору позики від 02.05.2024р. № 79652225 на загальну суму 11314,8 грн., з яких 4000,00 грн. основний борг, 400,00 грн. сума боргу за процентами, 6914,8 - пеня (а.с.25).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №79652225 від 02.05.2024р. станом 28.02.2025 р. заборгованість за договором позики не погашена та складає 11314,8 грн. (а.с.26).

18.01.2021р. між Товариством з обмеженою відповідальність «Кредитна установа Європейська Кредитна Група» та ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/742524, підписаний електронним підписом R61413 (а.с.32-33)

Згідно п. 1.1 Договору, Товариство надає Клієнту кредит в межах суми 4500,00 грн. на умовах, визначених договором, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Кошти перераховуються на протязі трьох календарних днів з дня укладення договору у безготівковій формі у національній валюті за реквізитами платіжної банківської карти, наданої клієнтом.

Сторони погодили, що строк дії договору починається з моменту його укладення та надається терміном на 25 днів. Кінцева дата повернення кредиту 11.11.2021р. (п.1.2 Договору). Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом Клієнт сплачує 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу (п.1.3 Договору).

Згідно Додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №/742524 від 18.01.2021р. чітко встановлено дата видачі кредиту та остання дата погашення суми боргу 18.10.2021-11.11.2021р., сума кредиту - 4500,00 грн., проценти за користування кредитом 2812,50 грн., реальна річна процентна ставка -160863,82%, загальна вартість кредиту -7312,50 грн. (а.с.34).

Згідно розрахунку заборгованості за договором позики №/742524 від 18.01.2021р. станом 28.02.2025 р. заборгованість за кредитним договором не погашена та складає 15366,09 грн., з яких: 4425,00 грн. основний борг, 10941,09 грн. проценти (а.с.40).

Також судом встановлено, що 12.08.2022 р. між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» укладено Договір факторингу №12082022 (а.с. 36-37).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022р. ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступило ТОВ ФК «ЄАПБ» право вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно договору про надання фінансового кредиту №/742524 від 18.01.2021р. на загальну суму 15366,09 грн., з яких 4425,00 грн. основний борг, 10941,09 грн. сума боргу за процентами. (а.с. 39).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору

У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній уповноважений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст.512, ст.514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

За змістом статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

За твердженнями позивача право вимоги за договорами позики №2259974 від 22.03.2024р. та №79652225 від 02.05.2024р. перейшло до нього на підставі договору факторингу від 14.06.2021р. укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Суд встановив, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги від 14 червня 2021 року боргові зобов`язання за договорами позики від 22 березня 2024 року №2259974 та №79652225 від 02 травня 2024р. ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору на підставі договору відступлення права вимоги від 14 червня 2021 року.

На час укладення договорів відступлення права вимоги №14/06/21 від 14 червня 2021 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином, а інформація по ОСОБА_1 як боржника, надана у витягу з реєстрів боржників № 31 та №32 від 25 вересня 2024 року із зазначенням розміру заборгованості передує даті укладення самих договорів позики від 22.03.2024 та 02.05.2024р. Тобто на момент укладення договору факторингу 14.06.2021. не існувало самих договорів позики від 22.03.2024 р та 02.05.2024р., як і не відома була сума заборгованості за ними.

Із вказаного слідує, що вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» щодо ОСОБА_1 на момент укладення договорів факторингу від 14.06.2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 22 березня 2024 року та 02 травня 2024року цими товариствами буде укладено договори позики з відповідачем.

Отже, ТОВ «ФК ЄАПБ» не набуло право вимоги до відповідача за договором позики від 22 березня 2024 року №2259974 та договором позики від 02 травня 2024 року №79652225.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у ТОВ «ФК ЄАПБ» відсутнє право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на його користь заборгованості за договором позики №22599749 від 22 березня 2024 року та договором позики №79652225 від 02 травня 20247 року, які укладені після відступлення права вимоги за договором, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

В той же час боргові зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту №/742524 від 18 жовтня 2021 року, які передані під час укладення договору про відступлення права вимоги 12 серпня 2022 року мали місце та могли бути передані новому кредитору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.4. Договору про надання фінансового кредиту №/742524 від 18 жовтня 2021 року передбачено, що кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом.

На підтвердження виконання обов`язку кредитора щодо переказу відповідачу кредитних коштів за зазначеним кредитним договором позивачем не надано належних та допустимих доказів.

Наявний розрахунок заборгованості за кредитним договором складений самим позивачем, а тому не може бути належним та допустимим доказом, оскільки інформація у таких доказах повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони позивача.

За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок за кредитним договором №/742524 від 18 жовтня 2021 року.

Крім того, суд наголошує, що Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності

Обов`язком позивача, який стверджує про надання відповідачу безготівкових кредитних коштів первісним кредитором за кредитним договором, за яким він набув право вимоги, є надання доказів, що підтверджують зарахування позичальнику таких коштів, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом.

Позивач у позовній заяві вказував про те, що на виконання кредитного договору кредитні кошти були надані позичальнику первісним кредитором, проте первинних облікових бухгалтерських документів до суду не надав, про здійснення ним досудових заходів забезпечення доказів не вказував, клопотання про витребування таких доказів не подавав, хоч і не був позбавлений права заявити відповідне клопотання під час розгляду справи в суді.

Отже, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували існування у позичальника заборгованості за укладеним кредитним договором, оскільки не надано доказів перерахування коштів на належний відповідачу розрахунковий чи картковий рахунок, а надані позивачем документи не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку боргу відповідачки.

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналогічні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 20 травня 2022 року у справі №336/4796/18 та від 30 серпня 2022 року у справі №509/2976/19.

Укладаючи договір факторингу позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» не був позбавлений права вимагати первинні бухгалтерські документи у первісного кредитора.

Розрахунок заборгованості за вказаним вище кредитним договором, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості є документами, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація, зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказами наявності заборгованості, на яких наполягає позивач.

За наведеного, суд приходить висновку, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за цим кредитним договором.

Враховуючи вищенаведені обставини в задоволенні позову слід відмовити повністю.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 80, 81, 141, 263, 265, 274-279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зареєстроване місце знаходження: вул. Симона Петлюри 30, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 06 червня 2025 року.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ