Єдиний унікальний номер: 378/631/25
Провадження № 2/378/277/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марущак Н. М.

за участю секретаря Кичі Я. В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання прав власності в порядку спадкування за заповітом та законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулись ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з посиланням на наступне.

Згідно погосподарських книг Попружнянської сільської ради №1 за 1986- 1990 p.p. та №3 за 1991-1995 p.p. та довідки №137 від 22.10.2024 Ставищенської селищної ради, житловий будинок АДРЕСА_1 , належав до майна колгоспного двору, членами якого були: ОСОБА_6 , її дочка ОСОБА_7 , зять ОСОБА_8 .

Також із вказаних книг та довідки №67 від 03.04.2025 року Ставищенської селищної ради, вбачається, що ОСОБА_9 вибула з вказаного двору остаточно в січні 1986 року (запис «на роботу»), ОСОБА_10 вибула з вказаного двору в серпні 1990 року, ОСОБА_11 , позивач) ОСОБА_12 вибула з двору у вересні 1994 року «в господарство №294», ОСОБА_13 вселився в двір після одруження 29.05.1993 року та вибув з двору у вересні 1994 року.

Таким чином, особами, які за життя набули право на майно колишнього колгоспного двору в рівних частках та не втратили, в зв`язку із спливом строку позовної давності, право на його витребування його частки були ОСОБА_6 , її дочка ОСОБА_7 та зять ОСОБА_8 , і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останніх.

03.04.1997 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Рішенням виконкому Попружнянської сільської ради №22 від 19.10.1994 року «Про затвердження списків власників будинків по Попружнянській сільській Раді для одержання свідоцтв на право власності» затверджено списки і встановдено право власності на жилі будинки і господарські приміщення згідно записів з погосподарських книг по Попружнянській сільській Раді народних депутатів, в тому числі власником будинку по АДРЕСА_2 , 1981 року побудови, під п/п №90 за ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_14 , після смерті якої в Ставищенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за № 531/2000. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подала заяву про пропуск строку на прийняття спадщини. Спадщину за заповітом шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном прийняла ОСОБА_1 , яка 28.08.2000 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) в КСП ім. Чкалова с. Попружна.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 закінчена та передана на зберігання до філії №2 Київського обласного державного нотаріального архіву (м. Біла Церква).

Спадкоємцями першої черги ОСОБА_15 були дочка ОСОБА_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та син ОСОБА_16 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Оскільки спадкоємство здійснювалося за заповітом, ОСОБА_16 як спадкоємець за законом до спадкування не закликався, жодних заяв до нотаріальної контори не подавав, що свідчить про його волевиявлення не оспорювати спадкування за вказаним заповітом.

15.07.2014 ОСОБА_8 склав заповіт, яким заповів належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва своїй внучці ОСОБА_2 (дочці ОСОБА_17 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 , після його смерті в Ставищенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №319/2014. 17.06.2015 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Спадкоємицями за законом першої черги спадкодавця були дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які заяв про прийняття спадщини не подавали та пропустили строк на прийняття спадщини. Дружина ОСОБА_7 подала заяву про відмову від прийняття спадщини.

17.07.2014 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва своїй внучці ОСОБА_3 (дочці ОСОБА_18 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після її смерті в Ставищенській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №162/2024. 31.01.2025 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Спадкоємицями за законом першої черги спадкодавиці були дочки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , які заяв про прийняття спадщини не подавали та пропустили строк на прийняття спадщини.

На їх (позивачів) заяву від 03.02.2025 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі їм свідоцтв про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа.

Позивачі просять визнати:

за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею загальною площею 57,0 м2, житловою площею 31,7 м2, вартістю 60000 гривень,

за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 діда ОСОБА_8 право власності на 1/3 (одну третю) частину вказаного житлового будинку вартістю 60000 гривень,

за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_7 право власності на 1/3 (одну третю) частину вищевказаного житлового будинку вартістю 60000 гривень.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 20.05.2025 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 53-54).

В підготовче судове засідання позивачі не прибули, в позовній заяві справу просять розглядати у їх відсутність (а. с. 10).

Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Цимбалюк А. Ю. в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 122).

Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в підготовче судове засідання не прибули про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 100, 101), до суду подали заяви в яких проти задоволення позовних вимог не заперечують справу просять розглядати у їх відсутність (а. с.132, 133)..

Суд, вивчивши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до погосподарських книг Попружнянської сільської ради №1 за 1986- 1990 p.p. та №3 за 1991-1995 p.p. (а. с. 18-20, 21-22,) та довідки № 137 від 22.10.2024 Ставищенської селищної ради (а. с. 23), житловий будинок АДРЕСА_1 , відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в ньому проживала голова двору ОСОБА_6 , та члени двору - її дочка ОСОБА_7 , зять ОСОБА_8 , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, кожен на 1/3 його частину.

Згідно вищеказаних погосподарських книг у вказаному дворі також проживали, проте згідно довідки Ставищенської селищної ради № 67 від 03.04.2025 року (а. с. 24) вибули з нього: ОСОБА_9 (вибула з двору в січні 1986 року, ОСОБА_10 (вибула з двору в серпні 1990 року), ОСОБА_11 , позивач) ОСОБА_12 (вибула з двору у вересні 1994 року) і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК УРСР (1963 р.), втратили право на витребування своїх часток.

Також у спірному будинку проживав ОСОБА_13 , який вселився в двір після 15 квітня 1991 року, а саме 29.05.1993 року (після одруження) та вибув з двору у вересні 1994 року (а. с. 24).

Рішенням виконкому Попружнянської сільської ради № 22 від 19.10.1994 року «Про затвердження списків власників будинків по Попружнянській сільській Раді для одержання свідоцтв на право власності» затверджено списки і встановлено право власності на жилі будинки і господарські приміщення згідно записів з погосподарських книг по Попружнянській сільській Раді народних депутатів, в тому числі, власником будинку по АДРЕСА_2 , 1981 року побудови, під п/п № 90 за ОСОБА_6 (а. с. 25).

З матеріалів спадкової справи (а. с. 104 - 118) встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 померла (а. с. 107 зв.), після смерті якої Ставищенською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 531/2000 (а. с. 112). ОСОБА_6 за життя 03.04.1997 склала заповіт, посвідчений секретарем Попружнянської сільської ради за реєстровим № 85, яким заповіла все своє майно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 (а. с. 108 зв.). Спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 прийняла позивачка ОСОБА_1 відповідно до ст. ст. 534 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК УРСР (1963), як особа, яка фактично вступила в володіння спадковим майном та 28.08.2000 отримала на частину спадкового майна (земельну частку (пай), як спадкоємець за вказаним заповітом, свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а. с. 111). (а. с. 105). Спадкоємці за заповітом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК УРСР (1963) (а. с. 105 зв., 106 зв.).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 68 - 80) ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_8 (а. с. 72), спадщину за заповітом та за законом після смерті якого прийняла, подавши до Ставищенської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк ОСОБА_2 (а. с. 68) відповідно до ст. ст. 1223 ч. ч. 1 2, 1265 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України, як онука спадкодавця (а. с. 38, 39, 40, 41). Відповідно до довідки Попружнянської сільської ради від 20.11.2014 № 305, наявної в матеріалах спадкової справи, ОСОБА_8 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 , разом з ним до дня смерті була зареєстрована та постійно проживала дружина ОСОБА_7 , іших спадкоємців, які б проживали постійно разом зі спадкодавцем до дня її смерті, немає (а. с. 73). Дружина померлого ОСОБА_7 відмовилась від прийняття спадщини, подавши до вказаного державного нотаріуса відповідну заяву відповідно до ст. 1273 ЦК України (а. с. 69). На частину майна спадкодавця, а саме, дві земельні ділянки позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємиця за заповітом (а. с. 74), 17.06.2015 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 79, 80).

Відповідно до матеріалів спадкової справи (а. с. 81-98) ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 (а. с. 85), спадщину за заповітом та за законом після смерті якої прийняла, подавши до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцол А. О. заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк, її онука ОСОБА_3 (а. с. 88, 89) відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1 ч. 2, 1265 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1 ЦК України (а. с. 81). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 06.08.2024 № 104 ОСОБА_7 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_3 , спадкоємців, які б проживали постійно разом зі спадкодавцем до дня її смерті, немає (а. с. 86). На частину майна спадкодавиці, а саме, дві земельні ділянки позивачка ОСОБА_3 , як спадкоємиця за заповітом (а. с. 87), 31.01.2025 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 97, 98).

Відповідно до довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 14.01.2025 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 42, 117). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на даний будинок відсутня (а. с. 117 зв.).

Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 57,0 кв. метри, житлова площа 31,7 кв. метри. Крім житлового будинку «А» з прибудовою «а» ганку «а1», літньої кухні «Б», вбиральні «В», сараю «Г», сараю-прибудови «г1» (1965 року побудови) в домогосподарстві розташований сарай - прибудова «г», сарай прибудова «г2», колодязь «№1» - 1970 року побудови (а. с. 43-46, 115-116 зв.).

Земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок, не приватизована (а. с. 33).

Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 180000 гривень (а. с. 49).

Постановою від 03.02.2025 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори Цимбалюк В. М. відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої (а. с. 118).

У відповідності з ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (1963) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, такі тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями п. 1 та п. 2 ч. І ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 553 ЦК УРСР (1963) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Як встановлено ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 , як голова колгоспного двору, та ОСОБА_7 ОСОБА_8 , як члени колгоспного двору, за життя набули право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на 1/3 його частину, а після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину даного будинку набула позивачка ОСОБА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спірного будинку набула позивачка ОСОБА_2 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спірного будинку набула позивачка ОСОБА_3 , і оскільки відповідачем Ставищенською селищною радою Білоцерківського району Київської області позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Оскільки згідно позову позивачі понесені витрати по сплаті судового збору позивачі беруть на себе, суд не вирішує питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 524, 525, 529, 548, 549 ч. 1 п. 1, 553 ч. 1 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 15 ч. 1, 71, 120, 182, 392, 1218, 1220, 1223 ч. 1 ч. 2, 1265 ч.1, 1268 ч. 1, 1269 ч. 1, 1273 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання прав власності в порядку спадкування за заповітом та законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 57,0 м2 житловою площею 31,7 м2 вартістю 60000 гривень,

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 діда ОСОБА_8 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею загальною площею 57,0 м2 житловою площею 31,7 м2 вартістю 60000 гривень,

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 баби ОСОБА_7 право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею загальною площею 57,0 м2 житловою площею 31,7 м2 вартістю 60000 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками її розгляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення в повному обсязі.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Позивачка: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ).

Позивачка: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 ).

Відповідач: Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області (09401, Київська область, Білоцерківський район, смт Ставище, вулиця Цимбала Сергія, №35/1).

Третя особа: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ).

Третя особа: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ).

Повне рішення складено 13 червня 2025 року.

Суддя Н. М. Марущак