ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/8777/21 Головуючий в суді І інстанції Шестакова Я.В. Провадження № 22-ц/819/341/25 Доповідач Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Воронцової Л.П., Склярської І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Шестакової Я.В. від 11 березня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 04.06.2018 року. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, проте відповідач, зобов`язавшись повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами кредитного договору, належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 16.05.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 29 732,27 грн., АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 06.04.2018 року у загальному розмірі 29 732,27 грн., яка складається з :

- 15 120,59 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 9 757,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 1 144,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

- 3 709,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2025 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.04.2018 року, яка виникла станом на 16.05.2021 року у розмірі 29 732,27 грн., а також судові витрати в сумі 2 270,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному встановленні всіх обставин справи в їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги банку в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності заявлених позовних вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості за відповідачем станом на 16.05.2021 року рахується заборгованість за тілом кредиту та відсотками, нарахованими у відповідності до укладеного між сторонами договору. Оскільки позичальник належним чином умови кредитного договору не виконав, заборгованість за тілом кредиту та відсотки за користування кредитом не сплатив, банк отримав право на задоволення своїх вимог кредитора шляхом стягнення наявної заборгованості.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що між позивачем та відповідачем укладений договір № б/н від 06.04.2018 року про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку. На анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг міститься підпис відповідача та представника банку.

У заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 був ознайомлений з основними умовами кредитування, а саме: щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядку повернення кредиту та іншої інформації, про що свідчить його власноручний електронний підпис (а.с.13-16).

Згідно Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, останньому 17.04.2014 року було відкрито картковий рахунок та 17.04.2019 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 22000,00 грн. 03.03.2021 року кредитний ліміт становив 0,00 грн (а.с.10).

Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку, видану ОСОБА_1 17.04.2014 року, було перевипущено неодноразово, в останнє 23.04.2019 року строком дії до 04/22 (а.с.11).

Як вбачається з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк», відповідач протягом 2014-2021 років неодноразово вчиняв транзакції за кредитною карткою, використовуючи кредитні кошти та поповнюючи картку (а.с.191-204).

Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач станом на 16.05.2021 року має заборгованість у загальному розмірі 29732,27 грн, з яких:

- 15 120,59 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту;

- 9 757,40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 1 144,48 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

- 3 709,80 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6-9).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює банківська установа (у справі - АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Досліджені судом докази свідчать, що сторони у письмовій формі узгодили умови кредитного договору, у тому числі сплату процентів, про що свідчить заява відповідача про приєднання до Умов та правил надання послуг АТ КБ «Приватбанк», підписана ОСОБА_1 , у якій, серед іншого, зазначено тип кредиту, розмір кредитного ліміту, тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, строк кредитування, порядок обчислення та розміри відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином, підписавши вказану заяву, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання, невиконання яких тягне за собою відповідне стягнення в судовому порядку.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що докази, наявні в матеріалах справи, зокрема, заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг АТ КБ «ПриватБанк», довідка про видачу ОСОБА_1 кредитної картки, виписка за договором № б/н за період з 02.05.2014 року по 01.05.2021 року щодо боржника ОСОБА_1 про наявний рух коштів, довідка про зміни кредитного ліміту по картці, розрахунок заборгованості, свідчать про те, що відповідач з самого початку укладення договору та отримання картки письмово був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі і з розміром відсоткової ставки.

Підписавши викладені у заяві умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про обґрунтованість пред`явлених позовних вимог. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції не мав приймати до уваги надану банком копію анкети-заяви як доказ, оскільки вона подана з порушенням вимог ст.ст.76-81, 83, 95 ЦПК України, так як копія не містить його підпису, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Так, як вбачається з доданої до позовної заяви копії Анкети - заяви від 06.04.2018 року, вона засвідчена позивачем печаткою з написом «Згідно з оригіналом» та проставлений підпис відповідальної особи (а.с.12).

Частиною 2 ст.95 ЦПК України визначено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.95 ЦПК України, копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.6 ст.95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Копіями невідомого походження, як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, викладених у справах№6-57743св10, №6-29420св10 , є будь-які копії документів, справжність яких неможливо перевірити шляхом співставлення із оригіналом.

Порядок завіряння копій визначено п.5.27 ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту від 07.04.2003 року. Відповідно до п.5.27 зазначено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Під час розгляду справи відповідачем, на підтвердження зазначених ним посилань в своїй апеляційній скарзі та у відзиві на позовну заяву щодо сумнівного походження копії Анкети-заяви від 06.04.2018 року, не заявлялося суду будь-яких клопотань стосовно цих обставин, зокрема щодо витребування судом доказів по справі (оригіналу Анкети-заяви).

Таким чином, надана завірена належним чином позивачем копія Анкети -заяви від 06.04.2018 року, враховуючи відсутність у суду першої інстанції сумніву щодо відповідності її копії оригіналу, а також відсутність зі сторони відповідача відповідного клопотання про витребування від позивача її оригіналу, є належним та допустимим доказом у справі відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1.ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367-369, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена згідно п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

І.В.Склярська