Справа № 128/1/22
УХВАЛА

05 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця заяву ОСОБА_1 , діючого в інтересах позивача ОСОБА_2 про виправлення описки в заочному рішенні Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебувала вищевказана цивільна справа.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2025 року вирішено наступне: позовну заяву ОСОБА_2 - задоволити частково; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 борг за новаційним договором позики згідно розписки від 30.09.2019 в сумі 59976 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 3598 (три тисячі дев`ятсот вісім) грн. 56 коп. та проценти від суми позикового зобов`язання в розмірі 3997 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 91 коп., а всього: 67572 (шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 47 коп; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 884 грн. 49 коп.; в стягненні моральної шкоди - відмовити. Роз`яснено положення ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачу подати докази розміру витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.06.2022 року вирішено наступне: ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8053 (вісім тисяч п`ятдесят три) грн. 00 коп.

26.05.2025 року від ОСОБА_1 , діючого в інтересах позивача ОСОБА_2 подано заяву про виправлення описки, яка мотивована наступним: вказує, що у своєму рішенні (в мотивувальній частині) суд встановив, що: «30.09.2019 відносини сторін з приводу виконання, а точніше невиконання договору підряду, за домовленістю, були письмово врегульовані виданою позивачу відповідачем розпискою, у якій відповідач засвідчив факт невиконання ним частини договірних зобов`язань: «По договору від 3-го листопада 2017року (договір підряду) мною не виконані обговорені в договорі роботи по облаштуванню прибудинкової території тротуарною плиткою»; «Вартість робіт погоджено сторонами та складає 2448 $ (по курсу 24,5 грн./$), що в перерахунку складає 60000 грн.); «Зобов`язуюсь повернути кошти в сумі 2448 $ (60000 гривень) ОСОБА_2 за проведені ним особисто роботи по встановленню тротуарної плиткидо31.12.2019року»; «Зазначена сума є моїм боргом перед ОСОБА_2 ». (а.с. 13).» «Вартість невиконаних робіт та, відповідно, взятий на себе відповідачем борг визначені у розмірі саме 2448 дол. США. оскільки курс долара до гривні та розмір зобов`язання в гривневому еквіваленті, жодним чином не змінює валюту самого зобов`язання.» «Розрахований станом на дату позову (04.01.2022) розмір 3% річних становить 146,88 дол. США» «Розрахований станом на дату позову розмір процентів становить 163,18 дол. США». Зазначає, що суд вмотивовано, обґрунтовано та абсолютно правильно встановив наявність боргу саме в іноземній валюті - 2448 доларів США., та підтвердив розраховані суми процентних нарахувань - 146,88 дол. США та 163,18 дол. США. Вказує, що задовольняючи позовну вимогу про стягнення цього боргу, у резолютивній частині рішення суд уже нічим не мотивовано, а відтак помилково перевів суму боргу в гривні. Пояснює також, що очевидно, переведення присудженого у гривні було здійснене механічно за згаданим у розписці курсом - 24,5 грн./$. Але цей курс - це лише курс станом на 30.09.2019, який одноразово був застосований сторонами саме для фіксації боргу у валюті. За цим курсом сторони погоджували вартість здійснених позивачем робіт, щоб зафіксувати належну до відшкодування суму (борг відповідача) у стійкій валюті, у якій відповідач і зобов`язався повернути кошти («Зобов 'язуюсь повернути кошти в сумі 2448 $...», «Зазначена сума є моїм боргом...»). Заявник вказує, що яким був курс і яким був гривневий еквівалент вартості робіт станом на 30.09.2019 - в принципі неважливо. Ключовим є те, що валюта зобов`язання і, відповідно, борг на майбутнє було визначено саме в доларах. В заяві наголошує, що що жодних аргументів переведення в гривні у мотивувальній частині судового рішення не вказано - навпаки там правильно зазначено чіткий аргумент протилежного: «розмір зобов`язання в гривневому еквіваленті, жодним чином не змінює валюту самого зобов`язання». Відповідно, сам борг і проценти на нього у мотивувальній частині рішення справедливо, обґрунтовано та законно визначені у валюті зобов`язання: «сума позики становить 2448 дол. США»; «розмір 3% річних становить 146,88 дол. США»; «розмір процентів становить 163,18 дол. США». Тому з огляду на зміст і висновки мотивувальної частини переведення зазначених сум в гривні у резолютивній частині рішення було здійснено помилково.

Оскільки помилка полягає не у висновках суду, а у зайвому (безпідставному, невідповідному змісту та висновкам мотивувальної частини) здійсненні в резолютивній частині рішення арифметичних перерахунків, в результаті яких було присуджено неточні суми стягнення (точними є суми у валюті, вказані в мотивувальній частині рішення), допущені помилки є арифметичними.

Зважаючи на дані обставини просить: виправити арифметичні помилки, допущені у резолютивній частині заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 у справі №128/1/22, а саме: замість «59976 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 00коп.» зазначити «2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім)дол. США 00цент.»; замість «3598 (три тисячі дев`ятсот вісім) грн. 56 коп.» зазначити «146 (сто сорок шість)дол. США 88цент.»; замість «3997 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 91 коп.» зазначити «163 (сто шістдесят три) дол. США 18цент.>» замість «67572 (шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 47 коп.» зазначити «2758(дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім)дол. США 06цент.» З урахуванням виправлень абзац другий резолютивної частини заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 у справі №128/1/22 викласти наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , НОМЕР_2 , жителям. АДРЕСА_2 борг за новаційним договором позики згідно розписки від 30.09.2019 в сумі 2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) дол. США 00 цент., 3% річних від простроченої суми в розмірі 146 (сто сорок шість) дол. США 88 цент, та проценти від суми позикового зобов`язання в розмірі 163 (сто шістдесят три) дол. США 18цент, а всього: 2758 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) дол. США 06 цент.)» Видати виконавчі листи на підставі рішень Вінницького районного суду Вінницької області у справі №128/1/22 (заочного рішення від 25.05.2022 та додаткового рішення від 15.06.2022) та надіслати їх на поштову адресу представника.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися судом належним чином.

Крім того, інформація щодо всіх судових справ є у вільному доступі на офіційному вебпорталі «Судова влада України» за вебадресою: http://vnr.vn.court.gov.ua

Названий веб-портал згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд, може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки..

Згідно ч. 2 ст. 269 ЦПК України, питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що заяву можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Матеріалами цивільної справи встановлено та підтверджено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2025 року вирішено наступне: позовну заяву ОСОБА_2 - задоволити частково; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 борг за новаційним договором позики згідно розписки від 30.09.2019 в сумі 59976 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 3598 (три тисячі дев`ятсот вісім) грн. 56 коп. та проценти від суми позикового зобов`язання в розмірі 3997 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 91 коп., а всього: 67572 (шістдесят сім тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн. 47 коп; сСтягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 884 грн. 49 коп.; в стягненні моральної шкоди - відмовити. Роз`яснено положення ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду позивачу подати докази розміру витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.06.2022 року вирішено наступне: ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8053 (вісім тисяч п`ятдесят три) грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення його правосудності. Проте, якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд, акцентує увагу заявника, що заочне рішення суду від 25.05.2022 року є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні від 8.12.2016 у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» (заява №24003/07) ЄСПЛ зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4.11.1950, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

Аналізуючи доводи представника заявника, суд вважає, що судом при ухваленні заочного рішення суду від 25.05.2022 року надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в заяві про виправлення описки в рішенні суду, не спростовують їх висновків, а в разі внесення виправлень в рішення суду, зокрема, в його резолютивну частину, приведе фактично до зміни резолютивної частини рішення суду.

Отже, заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 року не припускає кілька варіантів тлумачення особам/органам/установам/, яким воно було адресоване для виконання, викладене чітко та не містить незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

В мотивувальній частині рішення викладено обґрунтування висновків суду та прийнятого судом рішення з посиланням на чинні норми ЦПК України та законодавчої бази, якою регулюються дані правовідносини.

Суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» від 09.12.1994). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Такі висновки також викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 607/9865/16-ц.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що в задоволені заяви ОСОБА_1 , діючого в інтересах позивача ОСОБА_2 про виправлення описки в заочному рішенні Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4,43,49, 247, 269 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 , діючого в інтересах позивача ОСОБА_2 про виправлення описки в заочному рішенні Вінницького районного суду Вінницької області від 25.05.2022 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 06.06.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО