ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/1146/24Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/817/453/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Храпак Н.М., Костіва О.З.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №609/1146/24 за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Загородній Віталій Сергійович на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року (ухвалене суддею Ковтуновичем О.В., повний текст рішення складено 10 лютого 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18.08.2024 року в касі автостанції Київ (центральний залізничний вокзал) вона придбала електронний квиток № НОМЕР_1 на рейс по маршруту 1003/1630 Вр Київ-Вроцслав. Перевізник: ФОП ОСОБА_1 (с. Соснівка, Шумський р-н, Тернопільська обл., 47132, вул. Центральна), тобто було укладено договір на перевезення пасажира автомобільним транспортом міжнародного сполучення.

Зазначала, що на посадку по маршруту 1003/1630 Вр Київ-Вроцслав відповідачем був наданий двоповерховий автобус червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з кількістю наявних пасажирів близько 80 осіб, переважно жінки та мами з малолітніми дітками.

Вказувала про те, що фактично автобус виїхав з автостанції Київ 18.08.2024 року о 16 год. 50 хв. і близько 02 год. 20 хв. 19.08.2024 року прибув до пункту перетину українського кордону, де стояв в черзі на паспортний контроль до 04 год. 20 хвилин. Потім автобус стояв у черзі на проходження пункту польського кордону до 8 год. 30 хв. Прикордонний польський контроль автобус і пасажири пройшли в період часу з 8 год. 30 хв. до 8 год. 55 хв.

Стверджувала, що протягом всього рейсу водії заборонили використання туалету, принижували пасажирів, розмовляли в грубій формі та використовували нецензурні слова на будь-яке прохання відкрити двері туалету, який функціонував в цьому автобусі.

Зазначала, що під час маршруту по території Україні кожні дві години автобус зупинявся біля платних туалетів, затримуючи час маршруту такими зупинками. Перебуваючи в зоні прикордонного контролю це тривалий період часу з 02 год. 20 хв. до 08 год. 55 хв. 19.08.2024 року, де обмежена можливість пересування, у пасажирів не було можливості вийти з автобусу щоб знайти десь туалет.

Вказувала, що 19.08.2024 року близько 11 год. 35 хв. автобус зупинився на трасі № 513 біля Кракова в непризначеному для зупинці місці, і за діями водіїв було зрозуміло що вони його ремонтують. І навіть при такій обставині, водії відмовили відкрити туалет для пасажирів. Двері в автобусі були заблоковані на вихід з нього. Причину поломки водії не пояснювали, двері автобусу були замкнені. Зателефонувавши до сервісного центру ФОП ОСОБА_1 за телефоном НОМЕР_3 , оператор дівчина повідомила що їй невідомо взагалі про причину поломки та затримку маршруту. На її питання: чому страждають люди і не мають можливості сходити до туалету? Відповіла що «водії не повинні нюхати туалет».

Час фактичного прибуття до станції Вроцслав - 19.08.2024 року становив 19 год. 37 хв.

Температура повітря на 18.08.2024 року по Києву в денний час становила +28 С, + 34С, по Польщі (Варшава) на 19.08.2024 року температура повітря становила + 26С, + 29С за загальнодоступною інформацією.

Зазначала, що упродовж здійснення автоперевезення 18-19.08.2024 року рейсом 1003/1630Вр інформація про умови перевезення, наявність обмеження користування туалетом, затримку рейсу, причини додаткових затримок, порушення маршруту, часу запізнення від відповідача, операторів сервісної служби відповідача, водіїв до пасажирів не надходила.

Стверджувала, що інформацію про заборону у користуванні туалетом під час всього маршруту, затримку часу рейсу та про неналежний технічний стан автобусу не доводилась до відома пасажирів при продажу квитків, що ввело її в оману стосовно умов договору на пасажирське перевезення міжнародним маршрутом та дотримання Правил перевезення. Посилалась на те, що у разі обізнаності з такою інформацією вона б не укладала договір перевезення 18.08.2024.

Вважала, що відповідач умисно уклав із нею недійсний договір перевезення 18-19.08.2024 року рейсом 1003/1630 Вр, ввівши її в оману стосовно дотримання Ліцензійних умов транспортного перевезення пасажирів, санітарних вимог, неправомірно змінивши умови перевезення, обмеживши у послугах перевезення, у отриманні інформації щодо даного рейсу, причин затримки.

Вважала, що відсутність інформації про наявність у відповідача дозволу на здійснення міжнародних автомобільних перевезень, свідчить про нечесну підприємницьку практику відповідача.

Посилалась на те, що недійсність правочину тягне наслідком повернення коштів сплачених за білет у розмірі 2 200 грн.

Вважала, що при наданні 18-19.08.2024 року послуг з перевезення міжнародним маршрутом рейс 1003/1630 Вр «Київ-Вроцслав» відповідачем було допущено ряд порушень Закону України «Про захист прав споживачів», обмежено її у доступі до повної інформації щодо обмежень у користуванні послугою в частині заборони використання туалету, обмеження інформації щодо запізнення та неналежного технічного стану транспортного засобу, допущена нечесна підприємницька практика, допущено введення пасажирів в оману при продажі квитків на цей рейс стосовно дотримання правил перевезення міжнародними маршрутами

Звертала увагу на те, що при вищезазначеній температурі повітря людина вимушена споживати велику кількість рідини, щоб запобігти тепловому удару.

Посилалась на те, що протиправними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилася у відчутті фізичного болю внаслідок неможливості скористатися туалетом перевізника упродовж всього рейсу - це 26 годин в дорозі, що відноситься до ознак катування пасажирів, тривалому нервовому стресі в 26 годин, внаслідок надання небезпечної послуги з перевезення пасажирів, що створило загрозу здоров`ю, приниженні і образливому ставленні до пасажирів упродовж всього рейсу, ігноруючи прохання відкрити туалет, зважаючи на автотранспортне перевезення в спеку, порушенні графіку маршруту та запізненні прибуття на 6 годин (прибуття 19-37 до Вроцслава, а за білетом 13-20), заподіяння шкоди репутації, оскільки на 16-00 та 17-00 були призначені нею як адвокатом зустрічі з клієнтами про надання правової допомоги, які не відбулись через запізнення, як наслідок втрата клієнтів, що призвело до зниження престижу та ділової репутації, нервових стражданнях від порушення прав пасажира, передбачених Законами України «Про захист прав споживачів», «Про автомобільний транспорт» та Ліцензійних умов перевезень, відмови у наданні інформації про причину затримки рейсу, протиправній поведінці водіїв, ігнорування ними прав пасажирів, відмову у наданні інформації про причину поломки на автошляху 19.08.2024 о 11-35, виникненням постійного страху за своє життя.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, ступеня вини відповідача та зухвалого ігнорування прав пасажирів та наслідків порушення таких прав тривалий час, вважала, що розмір спричиненої їй моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача як перевізника становить 30 000 грн.

Враховуючи наведене, просила:

- визнати недійсним договір перевезення, укладений 18.08.2024 між сторонами на рейс 1003/1630Вр. Київ-Вроцслав;

- зобов`язати відповідача повернути їй сплачену вартість білету у розмірі 2 200 грн.;

- стягнути з відповідача на свою користь 30 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Загородній В.С. просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вважає, що рішення суду ухвалено з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Посилається на те, що позивач не довів жодними доказами факту спричинення діями відповідача моральної шкоди, оскільки доводи позивача ґрунтуються виключно на припущеннях останньої.

Вважає, що оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено вчинення неправомірного діяння відповідачем у межах спірних правовідносин та наявності шкоди, а тому підстав вважати доведеним існування причинного зв`язку між неправомірними діяннями відповідача і заподіяною шкодою немає.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.08.2024 року ОСОБА_4 придбала електронний квиток № НОМЕР_1 (відправлення Київ 16:30 год. 18.08.2024 - прибуття Вроцлав 16:30 на 19.08.2024, перевізник ФОП ОСОБА_1 )

Згідно копії чеку № від 18.08.2024 квиток № НОМЕР_1 оплачений 18.08.2024 року 13:33:53, вартість його складає 2 200 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником транспортного засобу VAN HOOL ASTROMEGA з номерним знаком НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Згідно копії протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 01527-01173-24 від 03.07.2024 транспортний засіб VAN HOOL ASTROMEGA з номерним знаком НОМЕР_2 після технічного контролю визнано технічно справним.

Представником відповідача надано копію полісу № ЕР-221986292 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб VAN HOOL ASTROMEGA з номерним знаком НОМЕР_2 , строк дії договору з 08.07.2024 року по 07.01.2025 року.

Крім того, представником відповідача долучено до матеріалів справи копію договору страхування пасажирів від нещасного випадку на транспорті VAN HOOL ASTROMEGA з номерним знаком НОМЕР_2 № 149/24-НСТп/К/11 від 05.08.2024 строк дії договору з 09.08.2024 по 08.08.2025.

Згідно копії Дозволу АІ № 009267, який дійсний до 17.04.2026, за маршрутом Харків-Вроцлав перевезення пасажирів з території України здійснюється по квитках згідно вимог чинного законодавства України.

Відповідно до копії Розкладу руху автобусів на міжнародному автобусному маршруті «Харків (Україна) - Вроцлав (Польща) автобусом передбачено 19 зупинок на автостанціях.

Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині задоволених позовних вимог та в іншій частині не переглядається.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки моральну шкоду, суд першої інстанції, враховуючи характер порушення, наявність протиправної поведінки відповідача в заподіянні моральної шкоди, ступінь його вини і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважав, що розмір спричиненої моральної шкоди слід визначити в сумі 5 000 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. П. 9 Постанови передбачає, що розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 29 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про автомобільний транспорт», автомобільний самозайнятий перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний: утримувати транспортні засоби в належному технічному та санітарному стані, забезпечувати їх своєчасне подання для посадки пасажирів та відправлення; забезпечувати проїзд пасажирів до зупинки чи місця призначення за маршрутом без додаткових витрат у разі припинення поїздки через технічну несправність транспортного засобу; проходити обов`язковий технічний контроль транспортного засобу в установленому порядку з обов`язковою відміткою в сервісній книжці.

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про автомобільний транспорт» до міжнародних перевезень пасажирів та вантажів допускаються транспортні засоби, на які є документи, що підтверджують їх відповідність вимогам щодо безпеки руху та екологічної безпеки країн, на територію яких передбачено в`їзд, ліцензія на перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та/або небезпечних відходів (тільки для транспортних засобів перевізників-резидентів), а також національні реєстраційні документи, документи стосовно страхування, номерні та розпізнавальні знаки.

Конструкція та технічний стан транспортних засобів, які використовуються при виконанні міжнародних перевезень, мають відповідати вимогам законодавства України та іноземної держави, дозвіл на проїзд територією якої одержав власник транспортного засобу.

Положеннями ст. 23 ЗУ «Про автомобільний транспорт» регламентовано, що контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками. У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

За приписами пунктів 3.1 - 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті затвердженої наказом Міністерство транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року № 385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог ЄУТР.

Мінінфраструктури забезпечує відповідно до вимог ЄУТР обіг (облік, видачу, скасування, призупинення дії, поновлення, перевірку чинності) карток чотирьох типів для цифрових тахографів: водія (картка водія); ПСТ (картка майстерні); особи, уповноваженої здійснювати контроль (картка контролера); перевізника (картка підприємства).

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

За приписами ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт`у транспортних засобах, що здійснюють міжнародні перевезення пасажирів та/або вантажів, установлюються і використовуються контрольні пристрої - тахографи.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з частиною десятою статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивачка посилалась зокрема на те, що перевізник не здійснив належної кількості зупинок, як це передбачено розкладом руху автобусів по міжнародному автобусному маршруту «Харків (Україна) - Вроцлав (Польща), а також посилалась на неналежний технічний стан транспортного засобу, оскільки автобус ремонтувався на території Республіки Польща.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції ухвалою суду від 19 листопада 2024 року витребовував у ФОП ОСОБА_1 : - інформацію про автобус червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: реєстраційний номер, ідентифікаційний код (VIN-код), тип (вантажний, легковий, автобус), марка, модель, рік випуску, кількість сидячих місць з місцем водія (для пасажирських автотранспортних засобів), тип двигуна, рівень екологічних норм, підстава використання (власний, оренда, лізінг), номер та серія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, дата реєстрації транспортного засобу, номер і серія тимчасового реєстраційного талона, що підтверджує право користування транспортним засобом (за наявності)/ дата видачі та термін дії тимчасового реєстраційного талона, що підтверджує право користування транспортним засобом (за наявності), клас та категорія (для автобусів), номер свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності, пристосованість транспортного засобу для перевезення осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення (для автобусів), заводський номер, марка, тип, і виробник тахографа (крім легкових автомобілів), вид господарської діяльності перевізника; - інформацію про підстави заборони користуватися туалетом під час подорожі та причини неповідомлення про це при продажу білетів; - копію сертифікату відповідності автобусу червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо безпеки руху та екологічної безпеки (п.33 Ліцензійних умов); - копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - автобусу червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; - інформацію про проведення інструктажу з водіями автобусу червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виконував рейс по маршруту маршруту 1003/1630 Вр Київ-Вроцслав 18-19.08.2024 та витяг з журналу проведення інструктажів; - копію протоколу перевірки технічного стану автобусу червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ; - пікторгаму таксографу та її розшифрування з автобуса червоного кольору з написом VANFFOOL, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виконував рейс по маршруту маршруту 1003/1630 Вр Київ-Вроцслав 18-19.08.2024; - копію ліцензії на здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме міжнародних перевезень.

Всупереч зазначеному, стороною відповідача не було надано на вимогу суду відомостей з тахографа, відтак суд першої інстанції, у відповідності до ч.10 ст. 84 ЦПК України, обґрунтовано визнав обставини, для з`ясування яких витребовувався вказаний доказ, доведеними, а саме про те, що перевізник не здійснив належної кількості зупинок, як передбачено розкладом руху автобусів по міжнародному автобусному маршруту «Харків (Україна) - Вроцлав (Польща), що автобус перебував в неналежному технічному стані, оскільки ремонтувався на території Республіки Польща, в результаті чого позивачці, як пасажиру, було надано неякісні послуги з перевезення і відповідно наявні правові підстави для відшкодування завданої їй моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідач не зазначив поважних причин неподання вищезгаданого доказу на вимогу суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Визначений місцевим судом розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості, характеру порушення та ступеню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачці, оскільки перевізник зобов`язаний здійснити відповідну кількість зупинок згідно розкладу руху автобусів по міжнародному автобусному маршруту, а також забезпечити належний технічний стан транспортних засобів, які використовуються при виконанні міжнародних перевезень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 червня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.