Справа № 604/649/25
Провадження № 2-з/604/2/25
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в у судовому засіданні в залі судових засідань в сел. Підволочиськ заяву представника Фермерського господарства «Золотий жайвір» (юридична адреса: Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Запорізька, 11, ), інша особа ОСОБА_1 (адреса проживання: с. Криве, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Фермерського господарства «Золотий жайвір» адвокат Покотило Ю.В. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить вжити наступні заходи забезпечення позову:

-заборонити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , 47872, с. Криве, Тернопільський район, Тернопільська область) до вирішення спору по суті вчиняти дії, пов`язані із передачею у володіння або користування інших осіб земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0094;

-заборонити державним реєстраторам, іншим суб`єктам та посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, здійснювати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційні дії щодо державної реєстрації іншого речового права - права оренди відносно земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташованаза межами населеного пункту на території Кривенської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 3,1809 га за кадастровим номером :01:002:0094.

Вказану заяву представник обґрунтовує тим, що ФГ «Золотий жайвір» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовними вимогами про визнання права власності на посіви та урожай пшениці 2025 року, який зростає на земельній ділянці за кадастровим номером :01:002:0094, що належить ОСОБА_1 . Зазначає, що 05.08.2016 року між сторонами укладено договір оренди землі №7/013. Строк дії договору - 7 років. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року, яке залишене без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року, вказаний договір визнано поновленим на той самий строк та з тих самих підстав. На підставі цього до Державного реєстру було внесено запис №57271941 про продовження іншого речового права - права оренди ФГ «Золотий жайвір» щодо вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується Інформацією Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0094. Після цього, в період дії договору, земельна ділянка була засіяна пшеницею. Однак, постановою Верховного суду від 21 травня 2025 року рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 травня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 вересня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Так, враховуючи, що земельна ділянка була засіяна сільськогосподарськими культурами в період її законного перебування в користуванні ФГ «Золотий жайвір», з метою уникнення можливих конфліктних ситуацій та судових спорів про стягнення спричинених збитків, просить суд задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як убачається із поданої заяви, ФГ «Золотий жайвір» має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовними вимогами про визнання права власності на посіви та урожай сільськогосподарських культур.

Як зазначає позивач, невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, може утруднити виконання судового рішення.

Аналізуючи норми законодавства, слід дійти висновку, що при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права, заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені, тобто особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином для того, щоб було вжито заходи для забезпечення позову у справі, заявнику необхідно довести доказами факт того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Без встановлення наявності таких обставин вжиття заходів для забезпечення позову є неможливим.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавче регулювання, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування забезпечення позову, оскільки суду надано докази реєстрації права оренди земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0094 за ФГ «Золотий жайвір» станом на 03 червня 2024 року. Доказів зростання посівів на зазначеній ділянці не долучено, доказів вчинення ОСОБА_1 дій, які б перешкоджали зростанню посіві чи у зібранні урожаю суду не надано, так само як і не надано доказів, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення суду.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна тощо на момент виконання рішення.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відтак, до предмету доказування за заявою про забезпечення позову повинні входити обставини, які підтверджують те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заявником не зазначено, якої саме шкоди буде завдано його господарській діяльності, належними доказами не підтверджено засіяння сільськогосподарських культур, та як саме невжиття заходів забезпечення вплине на його діяльність.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заявником не доведено належними та допустимими доказами того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він бажає звернутися до суду.

На підставі викладеного у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1-18, 83, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника Фермерського господарства «Золотий жайвір» адвоката Покотила Ю.В. про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.Б. Сидорак