Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

11 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

У складі головуючого судді Чулуп О.С.

При секретарі судових засідань Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька дитини

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить суд виключити з актового запису № 1375 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиненого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 11 жовтня 2017 року відомості про батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позову позивач вказує, що він та відповідач були знайомі та зустрічались певний період з 2016 року по 2021 року. Протягом вищезазначеного періоду часу сторони шлюб не реєстрували, не проживали разом, не підтримували сімейно-шлюбних відносин, не вели спільного господарства, не мали спільного побуту та бюджету. З моменту народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач вважав його своєю дитиною, піклувався про здоров`я дитини та його розвиток, тому погодився на внесення відомостей про нього як батька до актового запису. Однак згодом коли між позивачем та відповідачем відбувались сварки відповідач неодноразово казала позивачу, що біологічним батьком дитини є не позивач, а інший чоловік. Позивач декілька разів пропонував відповідачу зробити генетичну експертизу, відповідач спочатку погоджувалась, однак в останній момент відмовлялась. За такого позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена судом.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2024 року було призначено судово-молекулярно-генетичну експертизу на розгляд якої було поставлено наступне питання: Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 біологічним батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16 серпня 2024 року справу було повернуто до суду із повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою відповідача для проведення експертизи.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2024 року справу повторно направлено для проведення експертизи.

05 травня 2025 року справу було повернуто до суду із повідомлення про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою відповідача для проведення експертизи.

При цьому копії ухвал та повісток неодноразово направлялись судом та повертались до суду «За закінченням терміну зберігання».

Крім того вказані документи надсилались відповідачу і кур`єром та згідно листа директора ТОВ «КСД-Николаев» від 30.05.2025 року повідомлено, що 30.05.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , отримувач ОСОБА_2 здійснювалась доставка документів. Адреса отримувача: приватний будинок, немає дзвінка, довго стукали, вийшов сусід з приватного будинка напроти та зателефонував матері отримувача. За пять хвилин за вказаною адресою вийшла мати отримувача, дізналась від кого відправлення, повідомила, що дочки немає, замість неї від вручення відмовилась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що є сестрою позивача. Зазначила, що позивач ніколи не проживав разом з відповідачем однією сім`єю, а просто зустрічались. Лише після народження дитини вони прожили разом біля трьох місяців, проте постійно сварились. Свідок вказала, що відповідач часто казала позивачу, що останній не є батьком дитини, а згодом почала ховати від нього дитини, не дозволяла бачитись з дитиною. При цьому позивач постійно відправляв відповідачу матеріальну допомогу коштами та просив сестру відправляти кошти на рахунок матері відповідача. Свідок також вказала, що відповідач писала позивачу у вайбері про те, що вона згодна з тим, щоб позивача як батька виключили з реєстру про батьківство. Свідок пояснила, що позивач неодноразово відмовлялась від проведення генетичної експертизи за пропозицією позивача після заяв відповідача, що позивач не є батьком дитини.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Згідно п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини.

Судам слід враховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (справа «Калачова проти Російської Федерації»).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 двічі ухилилася від участі у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи.

Отже, судом встановлено, що сторони в шлюбі не перебували і наміру укладати ушлюб не мали, не проживали однією сім`єю, не вели спільне господарство, не мали спільного бюджету, проживання позивача з дитиною тривало короткий період часу, відповідач ухилялась від проведення експертизи як під час розгляду справи в суді та в період поза судового процесу, то суд приходить до висновку, що наявні підстави для встановлення факту відсутності батьківства.

В той же час, відповідно до ч. 4, п.п 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту, для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Крім цього, як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 9) питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням того, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

За такого, суд приходить до висновку, що наявні підстави для встановлення факту відсутності батьківства позивача ОСОБА_1 відносно дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.п. 2.13.1 п. 2.13 розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, №96/5 (зі змінами) рішення суду про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актовий запис цивільного стану, є підставою для внесення змін до відповідного актового запису про народження дитини.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги - задоволити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як батька, з актового запису № 1375 про народження ОСОБА_3 , складеного 11.10.2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя