Справа №359/8758/24
Провадження №2/359/582/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання Кулик Т.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 25 січня 2023 року уклав з ОСОБА_2 договір про надання кредиту №335825-КС-006. За яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 20000 гривень, а ОСОБА_2 зобов`язалась протягом 16 тижнів повернути кредит, сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 12126,10% річних та комісію за надання кредиту у розмірі 3000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20000 гривень. Також, 31 березня 2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №1 до Договору №335825-КС-006 про надання кредиту, відповідно до умов якого сторони погодили, що станом на 31.03.2023 року сума неповернутого кредиту становить 14 622,34 грн. Крім того кредит було збільшено на 13000 грн. Таким чин загальна сума отриманого кредиту становила 27 622,34 грн. Були внесені зміни до договору про надання кредиту №335825-КС-006 в частині терміну дії договору, а саме до 21.07.2023 року. Відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 7808,03% річних та комісію за надання додаткової суми кредиту 1950,00 грн. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 85270 гривень 75 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27377 гривень 28 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 55943 гривень 47 копійок, заборгованість за комісією 1950 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Бізнес Позика» просить суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 270 гривень 28 копійок.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано в АТ КБ «ПриватБанк», інформацію, чи випускалась банківська картка № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській карті № НОМЕР_1 за період з 25.01.2023 року (дата видачі кредиту) по 21.07.2023 року (дата закінчення терміну кредитування);

12 грудня 2024 року ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області, витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК": письмові доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім?я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) або на ім?я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНОКПП такої особи); письмові доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 січня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_2 було укладено Договір №335825-КС-006 про надання кредиту, за умовами якого: кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту складає 16 тижнів; стандартна процентна ставка в день 2,00000000 (фіксована ставка); занижена процентна ставка в день 1,15957500 (фіксована ставка); загальний розмір кредиту 20 000,00 грн.; термін дії договору до 17.05.2024.

31 березня 2023 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 до Договору №335825-КС-006 про надання кредиту від 25 січня 2023 року, за умовами якого: Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 31.03.2023 р. сума неповернутого Позичальником Кредиту отриманого відповідно до умов договору становить: 14 622,34 грн. Кредитодавець та Позичальник домовились, що після укладення Додаткової угоди: 2.1. Кредит збільшується на 13 000,00 грн. та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми Кредиту та зобов`язується повернути Кредит збільшений на 13 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі. 2.2. Після збільшення суми Кредиту, відповідно до цієї Додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником Кредиту складатиме 27 622,34 грн. Після укладення Додаткової угоди та збільшення суми Кредиту:- загальна сума отриманого Кредиту становить: 27 622,34 грн. (п.1 та п.2.1 Додаткової угоди); - орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7808,03 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 54 591,28 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 1 950,00 грн. Враховуючи умови п.1 - п.3 Додаткової угоди Сторони домовились внести наступні зміни до Договору: 5.1. Викласти п. 2.3. Договору в новій редакції, а саме: «2.3. Строк, на який надається Кредит: 16 тижнів.». 5.2. Викласти п. 2.6. Договору в новій редакції, а саме: «2.6. Загальний розмір наданого Кредиту: 27 622,34 грн.». 5.3. Викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. Термін дії Договору: до 21.07.2023 року. » 5.4. Викласти п. 2.8. Договору в новій редакції, а саме: «2.8. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 54 591,28 грн.». 5.5. Викласти п. 2.9. Договору в новій редакції, а саме: «2.9.Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 7808,03 процентів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У відповідності зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Суд встановив, що Договір про надання кредиту №335825-КС-006 від 25.01.2023 та додаткова угода №1 від 31.03.2023 року підписано ОСОБА_2 у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджується наданою позивачем візуальними формами послідовності дій клієнта щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №335825-КС-006 від 25.01.2023 та додаткова угода №1 від 31.03.2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

На виконання умов договору кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав, перерахував на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові пошти спочатку розміром 20 000,00 грн. у відповідно до основного договору та грошові пошти спочатку розміром 13 000,00 грн. , що підтверджується довідками ТОВ «Платежі Онлайн» про успішне здійснення платежів за номером в транзакції 37467-44999-38384 від 25.01.2023 на суму 20 000,00 грн.

Разом з тим, суд встановив, що анкета клієнта на отримання кредиту містить персональні дані ОСОБА_2 , зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку та інше.

Приналежність банківської карти ОСОБА_2 підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 10.10.2024 №20.1.0.0.0/7 241004/69493 щодо випуску банківської карти № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_2 .

Поряд з цим, на виконання ухвали суду від 16.08.2024 АТ КБ ПриватБанк надало довідку (виписку) по вказаному рахунку за період з 25.01.2023 по 21.07.2023 про перерахування коштів у сумі 20 000,00 грн. та 13 000,00 грн. на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів від позивача.

Суд зауважує, що відповідач не надала доказів повернення платежів, у зв`язку із помилковим надходженням на її банківську карту двох платежів загалом на суму 33,00 грн.

Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази, щодо укладення Договору про надання кредиту №335825-КС-006 від 25.01.2023 та додаткової угоди №1 від 31.03.2023 року (Електронна форма) та докази отримання коштів відповідачем, дійшов висновку, що вказані обставини підтверджені належними та достатніми доказами, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказано у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З наданої позивачем довідки про стан заборгованості вбачається, що у ОСОБА_2 станом на 25.07.2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором №335825-КС-006 в загальному розмірі 85 270 гривень 75 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27 377 гривень 28 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 55 943 гривень 47 копійок та заборгованість за комісією 1950,00 грн.

Судом встановлено, що при підписанні договору про надання кредиту сторони погодили строк кредитування, відсотки за його користуванням, порядок погашення кредиту, відповідальність сторін.

Враховуючи вище вказане, суд приймає до уваги доводи позивача та вважає доведеною наявність у відповідача заборгованості за зазначеним договором щодо прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 27377 гривень 28 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 55 943 гривень 47 копійок, на загальну суму 83 320 гривень 75 копійок.

Разом з тим, щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 1950,00 грн., не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення спірного кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1950,00 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене позов підлягає частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 85270,75 грн.

Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 83320,75 грн., що становить 97,71 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2366,93 грн. витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» розташованого за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411 , заборгованість кредитним договором у розмірі 83 320,75 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» розташованого за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411 судовий збір у розмірі 2366,93 грн.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чирка С.С.