ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3260/25 Справа № 211/6699/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Рассвет-44»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтереси якої представляє адвокат Щербачов Андрій Петрович, на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОБ «ЖБК «Рассвет-44» про зобов`язання відповідача виключити з обліку по особовому рахунку власника квартири заборгованість попереднього власника за період до березня 2024 року у розмірі 69 089,43 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , у власності якої знаходилась житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищезазначене, керівника ОК «ЖБК «Рассвет-44» було повідомлено позивачем про смерть колишньої власника ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та надано копію свідоцтва про смерть від 15 лютого 2017 року.

Позивач стала власником вказаної вище квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2024, зареєстрованому в реєстрі за №186.

На особовому рахунку квартири згідно інформації про суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста обчислюється заборгованість попереднього власника станом на дату 01 березня 2024 року.

До спадкоємиці-позивача вимоги відповідачем ОК «ЖБК «Рассвет-44» про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів та інших коштів на утримання будинку та прибудинкової території не пред`являлись, рішення суду за позовом ОК «ЖБК «Рассвет-44» про стягнення заборгованості зі сплати щомісячних платежів та інших коштів на утримання будинку та прибудинкової території до попереднього власника та теперішнього власника станом на час подання даної позовної заяви квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

Наявність (обчислення) вищезазначеної заборгованості на рахунку квартири порушує права позивача на отримання житлової субсидії.

05 вересня 2024 року представником позивача адвокатом Губарем А.Л. на поштову адресу ОК «ЖБК «Рассвет-44» було надіслано адвокатський запит про надання довідки по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 05 вересня 2024 року із зазначенням дати виникнення заборгованості та розміру заборгованості за наданні послуги ОК «ЖБК «Рассвет-44» та вимогою про виключення з обліку по особовому рахунку власника квартири ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості попередніх власників квартири за період до березня 2024 року у розмірі 69 089,43 гривень. Станом на час подання даної позовної заяви відповіді на адвокатський запит від 05 вересня 2024 року не отримано.

Вищевказане змусило позивача звернутися до суду з позовом про захист своїх прав.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка, в інтересах якої дії адвокат Щербачов А.П., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняти спадщину, у строки, встановлені ч. 2,3 цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначає, що апелянтом здійснювалась оплата у розмірі 2400,00 грн та 2500,00 грн за нараховані послуги ОК «ЖБК «Рассвет-44» на виконання вимог по утриманню майна, що їй належать з моменту набуття права власності на нього та в рахунок майбутніх нарахувань.

Від голови правління ОК ЖБК «Рассвет-44» Верхогляд А.Г. надійшли заперечення на апеляційну скаргу в яких зазначає, що спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала разом з дочкою ОСОБА_1 з 23 березня 1997 року до моменту смерті, тобто вони вдвох були споживачами комунальних послуг. Крім того, позивачка, знаючи та розуміючи відповідальність за несплату комунальних послуг, 01 березня 2024 року уклала договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги на суму 70 048,95 грн, на що надає відповідні докази. У зв`язку з викладеним, просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статі 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 69 089,43 грн та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 лютого 2024 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої криворізької нотаріальної контори Артеменко Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №186, позивач ОСОБА_1 є власником квартири під номером АДРЕСА_2 (а.с. 13 копія свідоцтва, а.с. 14, 15 копії витягів).

Спадщина прийнята позивачем після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 копія свідоцтва про народження, а.с. 12 копія свідоцтва про смерть).

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 29 лютого 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована з 17 березня 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 копія витягу).

05 вересня 2023 року представник позивача адвокат Губар А.Л. звернувся до ОК «ЖБК «Рассвет-44» з адвокатським запитом щодо виключення з обліку по особовому рахунку власника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості попередніх власників за період до березня 2024 року у розмірі 69 089,43 грн. (а.с. 18 копія адвокатського запиту). 06 вересня 2023 року вказаний запит було направлено на адресу відповідача (а.с. 19-21).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач хоча й набула 27 лютого 2024 року у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , але з 17 березня 1997 року була зареєстрована за вказаною адресою, тобто, відповідно, була споживачем послуги з утримання будинку та території, яка надавалась ОК «ЖБК «Рассвет-44» у спірний період. Крім того, своїми діями у подальшому, після набуття у власність спадкового майна, вона фактично визнала наявну заборгованість за послугу з утримання будинку та території, сплачуючи не тільки нараховані відповідачем поточні платежі. Суд зауважив, що ОСОБА_1 було достовірно відомо суму нарахування за послугу, оскільки у останньої був доступ до особистого кабінету у Нова-Ком та вона не могла не бачити суму нарахування за послугу за місяць. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , тому що відсутні підстави вважати, що позивач не дотична до процесу виникнення суми заборгованості, яка виникла протягом спірного періоду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Згідно пункту 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який вступив в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади від 29 лютого 2024 року, позивачка ОСОБА_1 з 17 березня 1997 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємець відповідає за боргами спадкодавця в межах реальної вартості успадкованого ним майна.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею майна своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 27 лютого 2024 року та зареєстрованого в реєстрі за № 186 (а.с. 13).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість попереднього власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме померлої матері позивачки, входить до складу спадщини та її спадкоємці відповідають за цими боргами в межах реальної вартості успадкованого ними майна.

Крім того, позивачка з 1997 року зареєстрована за вказаною адресою та фактично була споживачем житлово-комунальних послуг, тому доводи апеляційної скарги про відсутність обов`язку позивачки щодо сплати заборгованості перед ОК ЖКБ «Рассвет-44» за період до прийняття нею спадщини за законом, а саме до 2024 року, є помилковими та необґрунтованими.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивачка у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не надала жодного доказу на спростування її обов`язку щодо сплати комунальних послуг.

Крім того, колегія суддів наголошує, що підписання стороною договору реструктуризації заборгованості є фактичним визнанням такої заборгованості.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтереси якої представляє адвокат Щербачов Андрій Петрович, - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Головуючий

Судд я