Справа № 523/412/24
Провадження №2/523/1632/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Євценка А.В.

за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Ілянда О.І.

за участю представника третьої особи адвоката Бащука Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на наступні обставини.

Так 09 серпня 2008 року між громадянкою України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб, зареєстрованим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції в місті Одесі, актовий запис № 612.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 88,3 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., номер запису в реєстрі - 1500, номер витягу 6433980 від 28.08.2008 року, на підставі договору купівлі продажу p.-1500, зареєстрованого 28.08.2008 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В.

Квартира АДРЕСА_1 придбана за кредитні гроші та є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору від 28 серпня 2008 року за № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» на суму 79 000 доларів США, зі сплатою 11,98 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2033 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28 серпня 2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець, для своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, заставляє іпотеко держателю квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28 серпня 2008 року за реєстровим номером № 3104297.

З метою забезпечення виконання зобов`язання, 28 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 642-013/ZФПOP-08, за яким ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до умов якого ТОВ «Український промисловий банк» відступає (передає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком України, внаслідок чого, AT «Дельта Банк» змінює ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Внаслідок передачі ТОВ «Український промисловий банк» до AT «Дельта Банк» права вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

21.07.2021 року між AT «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № 2292/К про відступлення права вимоги, у тому числі і за кредитним договором №642-01 ЗФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, на підставі чого, ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначено як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору за даним позовом про поділ майна подружжя.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.09.2010 року у справі № 2- 4475 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з ОСОБА_2 .

Між сторонами не досягнуто взаємної згоди про приналежність придбаного сторонами за час шлюбу майна та його добровільного розподілу.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстроване за ОСОБА_1 . Однак, як вже зазначено вище, вказана квартира є предметом іпотеки. Спірна квартира придбана в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї для придбання житла, а отже кредитний договір в інтересах сім`ї породжує цивільні права та обов`язки для обох із подружжя.

У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 і після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , спірна квартира АДРЕСА_1 , перебувала у її повному користуванні. Певний час у спірній квартирі проживала донька ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_4 зі своєю сім`єю та знаходились особисті речі ОСОБА_2 .

До недавнього часу ОСОБА_1 не створював ОСОБА_2 перешкод у користуванні спірною квартирою та речами, що у ній знаходяться. Однак, ситуація змінилась лише в листопаді 2023 року. ОСОБА_1 активно вчиняє перешкоди у користуванні цією квартирою ОСОБА_2 , яка була придбана під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_2 і яка належить їм у рівних частках.

До недавніх пір, права ОСОБА_2 активно не порушувались ОСОБА_1 , все змінилось лише в листопаді 2023 року, коли Відповідач став грубо вчиняти перешкоди у користуванні ОСОБА_2 спірною квартирою, яка є спільним майном подружжя.

Оскільки, ОСОБА_2 тривалий час користувалась та розпоряджалась квартирою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, а потім у квартирі тривалий час її донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 зі своєю сім`єю. Змінила місце проживання ОСОБА_4 лише в листопад 2023 року, тобто то 2023 року донька від першого шлюбу ОСОБА_2 проживала у квартирі АДРЕСА_1 .

Звісно, даний факт був відомий Відповідачеві і Відповідач до 2023 року не вчиняв дії, які б порушували право власності позивачки на спірну квартиру.

Окрім того, позивач посилається на те, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала справа № 523/16787/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поділ майна подружжя.

Позов у даній справі позивачка просила залишити суд без розгляду. Предметом даного спору якого було визнання за ОСОБА_5 право власності на квартиру з підсобним приміщенням, житловою площею 50,6 м.кв., АДРЕСА_1 .

Фактично, ОСОБА_2 мала намір довести право власності на всю квартиру придбану за час шлюбу, при цьому, ОСОБА_1 заперечував це і стверджував, що квартира придбана на кредитні кошти під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , тобто право власності на 1/2 частки на квартири АДРЕСА_1 не оспорював.

Однак, до 2023 року право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину спірної квартири ОСОБА_1 не оспорювалось і визнавалось.

На підставі викладеного, позивач просить:

- Визнати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

- Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Позиція відповідача.

Так відповідач вважає, що позовна заява подається з порушення строку позовної давності, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

14.02.2017 року Позивач звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про розподіл подружнього майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року у справі № 523/2239/17 дана позовна заява була залишено без руху. Позивач вимоги даної ухвали у повному обсязі та встановлений строк не виконав. А тому ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року у справі № 523/2239/17 позовну заяву повернуто Позивачу.

19.05.2017 року Позивач повторно звертається до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про поділ майна подружжя. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.10.2017 року відкрито провадження у справі № 523/7254/17 за позовною заявою про поділ майна подружжя.

Проте, Позивач повторно подає заяву про залишення даної позовної заяви без розгляду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року у справі № 523/7254/17 позовну заяву залишено без розгляду.

28.10.2017 року Позивач знову звертається до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про поділ майна подружжя. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року у справі № 523/16787/17 відкрито провадження за позовом про розподіл подружнього майна.

14.12.2017 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/16787/17 за Позивачем визнано право особистої власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач звернувся із заявою перегляд зазначеного заочного рішення. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2018 року у справі № 523/16787/17 заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2019 року у справі № 523/16787/17 позовну заяву залишено без розгляду з підстав неявки позивача та її представника. В подальшому Позивачем оскаржено ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2019 року. Постановою Одеського апеляційного суду зазначену ухвалу скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2020р. у справу № 523/16787/17 прийнято до провадження.

Проте, під час проведення підготовчого судового засідання у справі № 523/16787/17 представник позивача звернувся до суду із клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.01.2024 року у справі № 523/16787/17 позовну заяву залишено без розгляду.

Тобто, спір про право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 виник ще у 2017 році і доказами цього є рішення судів та копії процесуальних документів, які додаються до позовної заяви.

Таким чином, перебіг позовної давності починається з травня 2017 року та закінчився у травні 2020 року.

Таким чином, твердження Позивача, що про порушене право їй стало відомо лише у листопаді 2023 році не відповідає дійсності, оскільки остання 14.02.2017 року зверталася із позовною заявою до суду за захистом порушеного права.

Тобто, строк позовної давності на звернення за захистом порушеного права має відраховуватися з лютого 2017 року, що свідчить про те, що Позивач звернувся із даним позовом не в межах строку позовної давності.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Євценко А.В. позовні вимоги просив задовольнити вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Ілянда О.І. просила відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачка вже неодноразово зверталась до суду із аналогічними позовними вимогами, але їх було залишено без розгляду.

Представник третьої особи адвокат Бащук Д.С. просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що сторони у справі не виконали умови кредитного договору, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» має бажає звернути на спірну квартиру, оскільки вона є предметом іпотеки.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 09 серпня 2008 року між громадянкою України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було укладено шлюб, зареєстрованим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції в місті Одесі, актовий запис № 612.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 88,3 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., номер запису в реєстрі - 1500, номер витягу 6433980 від 28.08.2008 року, на підставі договору купівлі продажу p.-1500, зареєстрованого 28.08.2008 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Н.В.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.09.2010 року у справі № 2- 4475 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з ОСОБА_2 .

Між сторонами не досягнуто взаємної згоди про приналежність придбаного сторонами за час шлюбу майна та його добровільного розподілу.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстроване за ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача визнали, що дійсно квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу.

Сторони у судовому засіданні не наполягали, що дана квартира є особистою приватною власністю одного з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 60 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Судом також встановлено, квартира АДРЕСА_1 придбана за кредитні гроші та є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору від 28 серпня 2008 року за № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, укладеними між ОСОБА_1 та ТОВ «Український промисловий банк» на суму 79 000 доларів США, зі сплатою 11,98 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 22 серпня 2033 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 28 серпня 2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець, для своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором, заставляє іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, за договором купівлі-продажу від 28 серпня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28 серпня 2008 року за реєстровим номером № 3104297.

З метою забезпечення виконання зобов`язання, 28 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за № 642-013/ZФПOP-08, за яким ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язалася нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року.

30 червня 2010 року між ТОВ «Український промисловий банк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь AT «Дельта Банк», відповідно до умов якого ТОВ «Український промисловий банк» відступає (передає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов`язань перед Національним банком України, внаслідок чого, AT «Дельта Банк» змінює ТОВ «Український промисловий банк», як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Внаслідок передачі ТОВ «Український промисловий банк» до AT «Дельта Банк» права вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором № 642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

21.07.2021 року між AT «Дельта Банк» та ТОВ «Консалт Солюшенс» було укладено договір № 2292/К про відступлення права вимоги, у тому числі і за кредитним договором №642-01 ЗФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, на підставі чого, ТОВ «Консалт Солюшенс» зазначено як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору за даним позовом про поділ майна подружжя.

В даному випадку суд враховує той факт, що квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 була придбана за рахунок кредитних коштів та в інтересах подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто у сторін виникли спільні зобов`язання щодо погашення кредитних коштів за кредитним договором №642-013ФКВІП-08 від 28 серпня 2008 року, права за яким передано ТОВ «Консалт Солюшенс».

Так у справі № 524/8822/19 Верховний Суд висловлював правову позицію, що під час поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тлумачення частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: (1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; (2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У справі № 308/7268/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що під час поділу майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо одним із подружжя укладений договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що свідчить про їх солідарний характер. Оскільки кошти за укладеним під час шлюбу кредитним договором були витрачені на придбання квартири в інтересах сім`ї, і сторони не оспорювали належність квартири до об`єктів спільної сумісної власності, боргові зобов`язання за цим договором є спільними.

Щодо позовних вимог про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Враховуючи, що судом визнано, що квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), то дійсно позивачка має право вимагати в порядку поділу спільного майна подружжя на визнання за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Суд вважає, що визнання за позивачкою право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 не порушує права іпотекодержателя ТОВ «Консалт Солюшенс».

Так, якщо в іпотеку передано майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та на момент такої передачі зареєстровано на праві власності за одним із подружжя, то наступний поділ цього майна з визначенням часток кожного із подружжя, не припиняє іпотеку. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 18 січня 2023 року у справі № 359/441/20 (провадження № 61-6735св22).

В Постанові ВС від 08.07.19 по справі № 522/17048/15-ц та Постанові ВС від 03.06.20 по справі №201/6412/17, судом зазначено, що положеннями Закону «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. При цьому поділ спільного майна, зокрема іпотечного, не є розпорядженням ним, оскільки в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності. Із урахуванням зазначеного, зроблено висновок, що перебування нерухомості в іпотеці не перешкоджає поділу спільного майна подружжя та не порушує прав іпотекодержателя.

Оскільки Законом України "Про іпотеку" не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як визначення часток подружжя у спільному сумісному майні, то поділ майна подружжя у такий спосіб не припиняє іпотеку й відповідно не порушує прав іпотекодержателя. Подібні висновки містяться постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі N 201/6412/17 (провадження N 61-27532св18), від 04 листопада 2020 року у справі N 304/260/19 (провадження N 61-7979св20), від 02 грудня 2020року у справі N 2-4481/08 (провадження N 61-843св19), від 19 травня 2021 року у справі N 753/4368/13-ц (провадження N 61-13169св20), від 21 грудня 2021 року у справі N 640/12604/16-ц (провадження N 61-803св21).

Щодо строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, ч. 2 ст. 72 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15).

Отже, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, якщо шлюб розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (ст.ст. 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (ст.ст.109, ПО СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК України).

Строк позовної давності обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору між ними.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №584/1319/16-ц (провадження №61-19445св18), від 06 листопада 2019 року у справі №203/304/17 (провадження №61-5400св19), від 13 лютого 2020 року в справі №320/3072/18 (провадження № 61-5819св19), від 18 січня 2023 року у справі №359/441/20 (провадження №61-6735св22).

У Постанові від 28.12.2020 року Верховний Суд при розгляді справ з подібними правовідносинами № 345/2962/14 дійшов висновку, що при вирішенні питання перебігу позовної давності за вимогами про поділ спільного майна подружжя, суди мають враховувати, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а за часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Право власності на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстроване за ОСОБА_1 .

Позивачка стверджує, що у вказаній квартирі зареєстроване її місце проживання.

Після розірвання шлюбу дана квартира перебувала у її повному користуванні. Певний час у спірній квартирі проживала донька ОСОБА_2 від першого шлюбу - ОСОБА_4 зі своєю сім`єю та знаходились особисті речі ОСОБА_2 .

До недавнього часу ОСОБА_1 не створював ОСОБА_2 перешкод у користуванні спірною квартирою та речами, що у ній знаходяться. Однак, ситуація змінилась лише в листопаді 2023 року. ОСОБА_1 активно вчиняє перешкоди у користуванні цією квартирою ОСОБА_2 , яка була придбана під час його перебування у шлюбі з ОСОБА_2 і яка належить їм у рівних частках.

Судом встановлено, що дійсно між сторонами існували спірні правовідносини, які були предметом судового розгляду.

14.02.2017 року ОСОБА_2 зверталась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про поділ подружнього майна. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.02.2017 року у справі № 523/2239/17 дана позовна заява була залишено без руху. Позивач вимоги даної ухвали у повному обсязі та встановлений строк не виконав. А тому ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.03.2017 року у справі № 523/2239/17 позовну заяву повернуто Позивачу.

19.05.2017 року Позивач повторно звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про поділ майна подружжя. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.10.2017 року відкрито провадження у справі № 523/7254/17 за позовною заявою про поділ майна подружжя.

Проте, Позивач повторно подає заяву про залишення даної позовної заяви без розгляду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13.11.2017 року у справі № 523/7254/17 позовну заяву залишено без розгляду.

28.10.2017 року Позивач знову звертається до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до Відповідача про поділ майна подружжя. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.12.2017 року у справі № 523/16787/17 відкрито провадження за позовом про розподіл подружнього майна.

14.12.2017 року заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/16787/17 за Позивачем визнано право особистої власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач звернувся із заявою перегляд зазначеного заочного рішення. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2018 року у справі № 523/16787/17 заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14.12.2017 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2019 року у справі № 523/16787/17 позовну заяву залишено без розгляду з підстав неявки позивача та її представника. В подальшому Позивачем оскаржено ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2019 року. Постановою Одеського апеляційного суду зазначену ухвалу скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2020р. у справу № 523/16787/17 прийнято до провадження.

Проте, під час проведення підготовчого судового засідання у справі № 523/16787/17 представник позивача звернувся до суду із клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.01.2024 року у справі № 523/16787/17 позовну заяву залишено без розгляду.

В той же час, необхідно відзначити, що у позовних вимогах у справі 523/16787/17 позивачка заявляла позовні вимоги про визнання права особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1

Необхідно також відзначити, що Суворовським районним судом м.Одеси розглядалась справа №523/7801/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самосійних вимог: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2020р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб без самосійних вимог: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково та було витребувано у ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 .

У даній справі було встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2017р. (справа №523/16787/17) за ОСОБА_7 було визнано право особистої приватної власності на кв. АДРЕСА_1 .

28 вересня 2018 року між ОСОБА_7 , від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договори купівлі-продажу кв. АДРЕСА_1 . Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С., реєстровий номер 1802.

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.03.2023р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2020р., яким було витребувано у ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_2 ) квартиру АДРЕСА_1 .

Отже рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2020р. набрало законної сили лише з 29.03.2023р..

Враховуючи викладене право власності до ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 повернулось лише у березні 2023р..

Однак в даному випадку у ОСОБА_1 не виникало право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки фактично було відновлено попередній стан.

Суд вважає, що саме з березня 2023р. у позивачки були наявні підстави для пред`явлення позовних вимог про визнання права власності на 1/2 частку квартири, як на частку у спільній сумісній власності подружжя, а у даній справі позов подано 09.01.2024р., тобто в межах строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

В порядку розподілу судових витрат, необхідно стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 13420 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

2. Визнати квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

4. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 13420 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 - ти денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати проголошення рішення суду.

Суддя: В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 13.06.2025