ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

м. Харків

справа № 641/2847/24

провадження № 22-ц/818/1342/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року в складі судді Ященко С.О., присяжних Ковтуна Д.Ю., Коротенкова Д.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, звернувся до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є матір?ю його дружини та проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 12599 від 22.09.2019 року та виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4549 від 25.07.2020 року, ОСОБА_3 встановлений діагноз: хвороба Паркінсона. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії № 722 від 25.03.2024 року, ОСОБА_3 за станом здоров?я потребує постійної сторонньої допомоги та постійного стороннього догляду.

Зазначив, що є підстави вважати, що ОСОБА_3 має хронічний, стійкий психічний розлад. ОСОБА_3 на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради не перебуває.

Посилався на те, що чоловік ОСОБА_3 помер ще у 2012 році, її дочка ОСОБА_4 наразі проживає зі своєю хворою дочкою у с. Сніжків Харківської області, як внутрішньо переміщені особи та займається її опікою, а разом із ОСОБА_3 проживає лише він.

Вказав, що він має можливість і бажання здійснювати догляд за матір?ю своєї дружини, піклуватися про неї та бути її опікуном. Він має добрий стан здоров?я, медичних протипоказань для здійснення опіки над немає, спиртні напої та наркотичні засоби не вживає, і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, має позитивні характеристики, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Просив визнати недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатною; в решті заяви відмовлено; до призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради обов`язки зі здійснення опіки над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_1 та покладення на орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради обов?язки зі здійснення опіки до призначення опікуна недієздатної ОСОБА_3 - скасувати, та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом проігноровано факт того, що лише він виявляє бажання та має фактичну можливість бути опікуном недієздатної ОСОБА_3 . Зазначив, що органом опіки та піклування було перевірено відповідність заявника вимогами чинного законодавства, не встановлено будь-яких обмежень щодо призначення заявника опікуном, за відсутності обставин спростування висновків доцільності призначення заявника опікуном, суд першої інстанції не врахував всіх рекомендацій спеціалізованого органу. Посилався на те, що представник ОСОБА_3 за призначенням, заяву про призначення опікуна підтримала, жодним чином не ставлячи під сумнів той факт, що призначення опікуном заявника, повністю відповідає інтересам недієздатної. Вказав, що вимогами чинного законодавства жодним чином не встановлено обмежень щодо призначення опікунами осіб чоловічої статі призовного віку навіть у період дії воєнного стану.

17 квітня 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради подав пояснення щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , в якій підтримав вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 червня 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна відмовлено.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині відмовлених вимог, тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в іншій частині не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що конституційний обов`язок боронити незалежність та територіальну цілісність України, має перевагу над бажанням заявника призовного віку бути опікуном недієздатної особи за обставин існування інших членів сім`ї, які можуть бути опікунами. Подання органу опіки та піклування про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатної ОСОБА_3 не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо неможливості дочки ОСОБА_3 ОСОБА_4 бути її опікуном.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6 (а.с.20).

10 червня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб (а.с.6).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (а.с.16).

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4).

З копії довідок № 6306-, № 6306- від 05.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 проживають як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22,23).

З копії діагностичного звіту від 01.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_8 має діагноз: Лівобічний сколіоз 1 ступеню. Контроль в динаміці (а.с.24).

Відповідно до довідки № 6328- від 13 березня 2024 року ОСОБА_3 зареєстрована як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 від 25 грудня 2003 року ОСОБА_3 з 18 листопада 2003 року є пенсіонером за віком (а.с.10).

З копії виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 12599 встановлено, що ОСОБА_3 знаходилась на лікуванні в неврологічному відділенні 17ХГКМБ з 13.09.2018 року по 22.09.2016 року з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. Хвороба Паркінсона, акінетико-ригідна форма (ІІ за Хена-Яром), синдром неспокійних ніг (а.с.11).

З копії виписки № 4549 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що ОСОБА_3 знаходилась на стаціонарному лікуванні в КНП "МКЛ № 7" ХМР з 16.07.2020 року по 25.07.2020 року з діагнозом: Хвороба Паркінсона, ригідно-брадикінетична форма, ІІІ ст. за Хен-Яр, з постуральною нестійкістю, помірним порушенням моторних можливостей, когнітивним зниженням. Лівобічна люмбоішіалгія, м`язево-тонічний варіант (синдром грушовидного м`яза). Помірний больовий синдром, на тлі остеохондрозу поперекового відділу хребта (а.с.12).

З копії висновку лікарсько-консультативної комісії № 722 від 25.03.2024 року встановлено, що ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує постійної сторонньої допомоги та постійного стороннього догляду (а.с.13).

За повідомленнями КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради № 1026 від 25 квітня 2024 року та № 1336 від 27 травня 2024 року ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не зверталася (а.с.15,46).

Відповідно до висновку про стан здоров`я КНП «Міська поліклініка № 5» від 26 квітня 2024 року, ОСОБА_1 за станом здоров`я може бути опікуном (а.с.26).

За повідомленням КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» Харківської міської ради № 988 від 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався (а.с.27).

За повідомленням КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» № 528 від 22 квітня 2024 року ОСОБА_1 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває (а.с.28).

Також ОСОБА_1 не перебував і не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний клінічний протитуберкульозний диспансер» № 7 (а.с.29).

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 18 квітня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чим непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.31).

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.32).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 603 від 30 серпня 2024 року ОСОБА_3 на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі деменції неуточненої, відповідно до свого психічного стану, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.73-75).

За поданням голови адміністрації, опікунської ради ОСОБА_9 від 30 жовтня 2024 року про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 , згідно якого опікунська рада адміністрації Слобідського району Харківської міської ради вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над своєю тещею ОСОБА_3 (а.с.87-88).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 № 166 від 15 серпня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснює постійний догляд за батьком, на строк до 10 листопада 2024 року; № 3297 від 06 листопада 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 07 лютого 2025 року.

Також ОСОБА_1 надав копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №194 від 06 лютого 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09 травня 2025 року.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичною особою, яка визнана недієздатною.

Частиною першою статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).

Станом на сьогоднішній день саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони.

Частиною першою ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зі змісту подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною тещею ОСОБА_3 , складеного виконавчим комітетом Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, як органу опіки та піклування вбачається, що подання не містить належної мотивації, зокрема, чому саме ОСОБА_1 необхідно призначити опікуном, не зважаючи на наявність інших осіб, які можуть бути опікунами, а саме рідної дочки ОСОБА_3 - ОСОБА_10 .

З подання виконавчого комітету Адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, як органу опіки та піклування вбачається, що при підготовці наданого до суду подання не встановлювався факт наявності або відсутності інших родичів, які б могли та хотіли бути опікунами повнолітньої недієздатної особи, а зазначено лише про те, що інші особи із заявою про призначення опікунами не звертались.

При цьому як було з`ясовано судом першої інстанції у ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_10 .

Між тим, матеріали справи не місять доказів, що дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_10 за станом здоров`я чи з інших підстав не може бути опікуном своєї недієздатної матері.

Таким чином, подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном тещі ОСОБА_3 без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому порядку.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність належних і достатніх доказів наявності передбачених законом підстав для призначення заявника ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 , у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині залишенню без зміни.

Такі висновки суду відповідають змісту постанов Верховного Суду у справах № 753/1417/24 провадження № 61-15890св24 від 04 червня 2025 року, № 686/12820/24 провадження № 61-17541св24 від 21 травня 2025 року, № 641/7190/23 провадження № 61-16711св24 від 28 травня 2025 року, № 716/662/24 провадження № 61-13107св24 від 24 грудня 2024 року.

Надані до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 докази надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» висновків суду не спростовують.

Крім того, колегія суддів зауважує, що факт введення у державі воєнного стану чи проходження особою військової служби не може слугувати підставою для відмови у призначенні особи призивного віку опікуном, оскільки законодавством України не запроваджено особливого порядку для встановлення опіки під час воєнного стану та не встановлено імперативної заборони щодо призначення особи призивного віку під час призначення особи яка підлягає мобілізації опікуном над недієздатною фізичною особою (постанова Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, провадження №61-6358св24).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення в оскаржуваній частині судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова