Провадження № 2/369/1286/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

за участі секретаря судових засідань Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 760/14070/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Марченко Оексана Вікторівна 15.06.2023 року звернулася до Солом`янського районного суду Київської області з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що 16.09.2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб у Лісовицькій сільській раді Стрийського району Львівської області, про що було зроблено запис № 11 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Від шлюбу народилось двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відносини між сторонами зіпсувалися на грунті різних життєвих поглядів і різниці в характерах, та поступово призвели до повного руйнування сімейних зв`язків і припиненню шлюбних відносин.

На час подання позову у Солом`янському районному суді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

За час перебування у шлюбі позивачка та відповідач набули право власності на наступне майно:

- Транспортний засіб марки: DODGE JORNEY, 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 . Автомобіль зареєстровано за Відповідачем. він і користується ним.

- Двокімнатна квартира. Квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 72,6 кв.м., житлова площа 33,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.09.2009р. квартира зареєстрована за Відповідачем.

Представник позивача зазначила, що позивачка ті відповідач не можуть самостійно домовитись щодо поділу спільного майна, а отже є необхідність звернення з позовом до суду про поділ такого майна.

На підставі зазначеного позивач просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117);

- визнати автомобіль DODGE JOURNEY, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ;

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля DODGE JOURNEY, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2015 року випуску;

- стягнути з ОСОБА_2 (Паспорт серії НОМЕР_5 виданий ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України у м. Києві, 03.06.2009 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_7 виданий ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві 20.12.2005р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 (Паспорт серії НОМЕР_5 виданий ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України у м. Києві, 03.06.2009 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_7 виданий ТУМ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві 20.12.2005р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду Київської області Ішуніної Л.М. від 04.07.2023 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

07.12.2023 року позовна заява з матеріалами справи надійшла до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 08.12.2023 року справу передано на розгляд судді Янченку А.В.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від 06.02.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

03.07.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сорокіна Ірина Володимирівна надала до суду заяву про уточнення позовних, зі змісту якої слідує, що позивач просить суд:

1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117);

2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117);

3. Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається із двох жилих кімнат, загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117);

4. Виділити у власність ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) автомобіль DODGE модель JOURNEY, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_10 , 2015 року випуску;

5. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля DODGE модель JOURNEY, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_10 , 2015 року випуску у розмірі 253 939,00 грн.;

6. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір.

7. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 ) витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00грн..

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.10.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сорокіна Ірина Володимирівна надала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити,.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, не надав заяву про розгляд справи без його участі, правом надати відзив не скористався, причини неявки суду не відомі.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16.09.2005 року Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано 16.09.2005 року шлюб, про що Лисовицькою сільською радою Стрийського району Львівської області 16.09.2005 року складено відповідний актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_11 , виданого 05.12.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сололм`янського районного управління юстиції у м. Києві, у сторін від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дитина ОСОБА_3 , про що 05.12.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сололм`янського районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 2881. Батьками особи записано: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Також, від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася друга дитина ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 22.06.2011 року було складено відповідний актовий запис № 17, що слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 виданого 22.06.2011 року Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Батьками особи записано: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 .

Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2).

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши його у Постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-2333цс15.

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ст. 71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і вказано, що майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Можлива компенсація вартості за частку у майні одному з подружжя у разі його згоди.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11від 21 грудня 2007 р., поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 р., передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.09.2009 року виданого виконавчим комітетом Петрівсьої сільської ради, двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23731389 від 01.09.2009 року двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

При розгляді справи сторони не заперечували факту придбання майна у період зареєстрованого шлюбу та за спільні кошти подружжя, відповідач не надав відзив чи заперечення щодо позовної заяви та обставин викладених у ній. Враховуючи, що ухвалення судового рішення про задоволення позову не суперечить чинному законодавства та не порушує права третіх осіб, оскільки сторони не повідомили суд про права третіх осіб на спірне майно, треті особи не зверталися у даній справі щодо неясенові спору щодо спірного майна, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про виділ у власність ОСОБА_2 транспортного засобу та стягнення з відповідача грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля, суд зазначає наступне.

За нормами ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз згаданих норм дає підстави для висновку про те, що ці положення виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Згода на виплату грошової компенсації, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_13 , право власності на транспортний засіб марки: DODGE JORNEY, 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_2 від 27.08.2022 року.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна КТЗ марки DODGE модель JORNEY державний номерний знак НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , 2015 року випуску, складеного від 09.01.2024 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 , ринкова вартість транспортного засобу на дату оцінки 09.01.2024 року складає 507 878,00 грн.

Позивачка просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля, тобто 253 939, 00 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне визнати спірний транспортний засіб сумісною власністю подружжя та, враховуючи, що відповідач не надав своїх заперечень щодо отримання компенсації вартості спірного майна, стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 253 939, 00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 15 140,00 (1073,60 + 14 066,40) грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 369 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117);

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв. м. та житловою площею 33,7 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 28164117.

Визнати автомобіль марки DODGE модель JOURNEY, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виділити у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , автомобіль марки DODGE модель JOURNEY, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки DODGE модель JOURNEY, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2015 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_2 , у розмірі 253 939 (двісті п`ятдесят три тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять) 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення складено та підписано: 10.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко