Справа № 697/645/25
Провадження № 2/697/541/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю: секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Крикунова О.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каневі Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.08.2005 уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримати заробіток.

Відповідач працездатна, матеріально забезпечена, стан її здоров`я задовільний, на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язана це робити.

Позивач не в змозі самостійно утримувати їхню доньку у зв`язку з тим, що їй необхідні кошти на оплату навчання, проживання в гуртожитку, проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники, тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду.

З огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2025 відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.17).

01.05.2025 від представника відповідача адвоката Крикунова О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому представник просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В обгрунтування своїх заперечень представником відповідача зазначено, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів обгрунтованості заявлених позовних вимог. Так, позивач не надав суду доказів на підтвердження його витрат на утримання дитини, яка досягла 18 років та продовжує навчання (проїзд, найм житла, придбання необхідних речей, підручників, харчування, тощо). Позивач не утримує доньку, оскільки сам є пенсіонером та отримує пенсію по інвалідності в сумі 2361,00 грн. Донька не проживає з позивачем взагалі і довідка, яку надав позивач містить неправдиві відомості. Донька проживає постійно в гуртожитку за місцем навчання в місті Києві і фізично не може проживати з позивачем в населеному пункті за 200 км від місця навчання та одночасно навчатися на денній формі навчання. Донька в змозі самостійно себе забезпечувати, оскільки працевлаштована. Відповідач не має можливості утримувати доньку, яка досягла 18 років, але допомагає дитині і періодично надсилає доньці кошти на рахунок доньки або дає готівкові кошти при зустрічах. Крім того, представник відповідача вважає, що позивач ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки його права жодним чином не порушені, а таке право належить повнолітній доньці ОСОБА_4 , яка проживає окремо від обох батьків (а.с.47-49).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, які викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Крикунов О.В. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували та просили в його задоволенні відмовити з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.10.2005 Виконавчим комітетом Прохорівської сільської ради Канівського району Черкаської області (а.с.6).

Згідно довідки Навчально-наукового інституту неперервної освіти і туризму Національного університету біоресурсів і природокористування України від 06.03.2025, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми здобуття вищої освіти за умов договору ступеня вищої освіти «Бакалавр» за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа (наказ на зарахування № 1440 «СК» від 11 серпня 2023 року, навчання за контрактом) Національного університету біоресурсів і природокористування України. Стипендії не отримує. Термін навчання 14.08.2023 по 30.06.2027 (а.с.7).

ОСОБА_3 проживає в гуртожитку Національного університету біоресурсів і природокористування України № 9 (кімната № 316) відповідно до наказу від 13.08.2024 № 1245 «С» за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади від 28.04.2025, номер витягу: 2025/005419332, дата реєстрації: 13.09.2023), про що свідчить лист Навчально-наукового інституту неперервної освіти і туризму Національного університету біоресурсів і природокористування України від 29.04.2025 № 23, наданий на адвокатський запит адвоката О. Крикунова (а.с.89).

Згідно відомостей з Державного реєстру про джерела доходів, отриманих від податкових агентів, які надані Державною податковою службою України на виконання ухвали суду від 08.05.2025 про витребування доказів, ОСОБА_3 за період І квартал 2024 року березень 2025 року отримувала доходи від ТОВ «Егерзунд Сіфуд» (дата прийому на роботу 23.12.2024) (а.с.108, 111).

Відповідачем надано квитанції до платіжних інструкцій про оплату за навчання доньки в університеті (а.с.58, 60), а також платіжні інструкції про переказ власних коштів (а.с.64-66).

Звертаючись до суду з вищевказаним позовом, позивач зазначає, що відповідач, як мати, має можливість та зобов`язана надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час навчання. Позивач не в змозі самостійно утримувати їхню доньку, оскільки має не лише гідно забезпечувати матеріальний стан дитини, а й сплачувати за навчання, проживання доньки в гуртожитку, виділяти кошти на харчування тощо.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч. 6 ст. 7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання має той з батьків з яким проживає син, дочка, які продовжують навчання, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів, як певний вік (від 18 до 23 років), продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі і наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналогічні положення закріплені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

До відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 СК України.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, тобто, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, визначається з урахуванням матеріального становища сторін, стану здоров`я платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних членів сім`ї та інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття.

Відповідно до довідки Навчально-наукового інституту неперервної освіти і туризму Національного університету біоресурсів і природокористування України від 06.03.2025, ОСОБА_3 є студенткою 2 курсу денної форми здобуття вищої освіти за умов договору ступеня вищої освіти «Бакалавр» за спеціальністю «Готельно-ресторанна справа (наказ на зарахування № 1440 «СК» від 11 серпня 2023 року, навчання за контрактом) Національного університету біоресурсів і природокористування України. Стипендії не отримує. Термін навчання 14.08.2023 по 30.06.2027 (а.с.7).

Отже, з системно-логічного аналізу викладених вище обставин, слідує, що ОСОБА_3 має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23-х років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Сторонами за даною категорією справ можуть бути як позивачем один із батьків, з ким проживає повнолітня дитина, так і самі повнолітні дочка, син, а відповідачем другий з батьків. У тому випадку, якщо позов заявлено одним із батьків, суд може залучити до участі у справі сина, дочку.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання та в судовому засіданні ним зазначено, що ОСОБА_5 на час навчання проживає в гуртожитку, що закріплений за університетом в місті Києві. При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що матеріальна допомога необхідна доньці, зокрема, для можливості оплати за навчання, проживання в гуртожитку, щоденне харчування, одяг, проїзд в міжміському та міському транспортах тощо.

Згідно листа Навчально-наукового інституту неперервної освіти і туризму Національного університету біоресурсів і природокористування України від 29.04.2025 № 23, наданий на адвокатський запит адвоката О. Крикунова, донька сторін ОСОБА_3 проживає в гуртожитку Національного університету біоресурсів і природокористування України № 9 (кімната № 316) відповідно до наказу від 13.08.2024 № 1245 «С» за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з реєстру територіальної громади від 28.04.2025, номер витягу: 2025/005419332, дата реєстрації: 13.09.2023) (а.с.89).

Отже, фактично, донька сторін ОСОБА_3 , не проживає з батьком ОСОБА_1 (позивачем по справі).

Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

25 жовтня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 607/14378/21, провадження № 61-5246св22 (ЄДРСРУ № 106940414) досліджував питання щодо визначення належного позивача та встановив наступне.

Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.

Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.

Водночас, Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Отже, якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову з цієї підстави.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з тієї підстави, що поданий неналежним позивачем, оскільки на момент звернення з позовом до суду, повнолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Навчально-наукового інституті неперервної освіти і туризму Національного університету біоресурсів і природокористування України, що знаходиться у м. Києві та проживає в гуртожитку, що закріплений за цим навчальним закладом, а отже, фактично не проживає з батьком ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу позивача, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості самостійно звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на навчання.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 16.06.2025.

Головуючий Б . К . Скирда