Справа № 180/112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.01.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у якому народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 11.11.2016 року шлюб між ними розірвано. З того часу всі питання щодо виховання сина ним вирішуються самостійно, без участі та підтримки відповідачки. Його син ОСОБА_4 постійно проживає та зареєстрований з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина перебуває на повному його утриманні. Мати дитини з 2016 року проживає окремо від ОСОБА_4 , не займається вихованням та утриманням сина, матеріально не допомагає, ніяким чином про дитину не піклується, не проявляє зацікавленості у його подальшій долі, не цікавиться успіхами ОСОБА_4 , станом його здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його психологічний та фізичний розвиток, не спілкується з ОСОБА_4 в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних і інших цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умови для отримання сином освіти. Створилися умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка свідомо самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Він неодноразово намагався розшукати матір свого сина для залучення до виховання, за його запитом до Нікопольського РУП ГУНП Дніпропетровської області про розшук відповідачки, він дізнався, що 17.08.2022 року ОСОБА_2 перетнула кордон та виїхала за межі України до Республіки Польща. Його син навчається у Нікопольському ліцеї № 13 Нікопольської міської ради. Він, як батько, контролює навчання сина, спілкується із вчителем та бере участь у батьківських зборах. Згідно довідки з ліцею, мати з сім`єю не проживає, участі у вихованні дитини не приймає, школу ніколи не відвідувала, з учителем не спілкується, у батьківських зборах участі не брала. За інформацією сімейного лікаря КНП «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікопольської міської ради», медичні послуги по догляду за дитиною здійснюються батьком. З метою соціального захисту прав та законних інтересів свого сина, він неодноразово звертався до служби у справах дітей, де йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав. Його син забезпечений усім необхідним для навчання та розвитку. У їхній сім`ї панує атмосфера порозуміння, доброзичливості та гостинності. Він намагається приділяти достатньо уваги всебічному гармонійному розвитку сина та його утримувати.

З огляду на викладене, просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву від неї не надходило.

Представник третьої особи виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала.

Представник третьої особи виконавчого комітету Нікопольської міської ради надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 . Батьками у свідоцтві про народження записані: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с.5).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.01.2008 року, розірвано. Рішенням встановлено, що від шлюбу сторони мають сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади за відомостями Нікопольської територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.10.2017 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно довідки сімейного лікаря ОСОБА_5 від 04.12.2024 року, ОСОБА_3 , 2008 року народження, ОСОБА_1 , 1981 року народження, спостерігаються у сімейного лікаря в КНП «НЦПМСД» НМР з 06.11.2020 року (а.с.14).

Також сімейним лікарем надана довідка, якою засвідчується, що усі заходи щодо лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі хвороби, вакцинування, медогляду, інші звернення до сімейного лікаря здійснює батько, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інші особи щодо послуг по ОСОБА_6 не зверталися (а.с.18).

Директором Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості Вінтоняк О. надано службову характеристику провідного інженера з комп`ютерних систем Нікопольської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 , яка є позитивною (а.с.16).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 09.04.2008 року, квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.03.2008 року (а.с.19).

Згідно довідки директора Нікопольського ліцею № 13 Кушнір М. від 03.12.2024 року, виданої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що він дійсно навчається у 10А класі дистанційно з 01.09.2024 року по теперішній час в Ліцеї №13 НМР. В умовах воєнного часу, з 24.02.2022 року по теперішній час, освітній процес в Ліцеї № 13 НМР здобувається в дистанційній формі навчання. ОСОБА_7 мешкає з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 з сім`єю не проживає. Участь у вихованні дитини не бере, школу ніколи не відвідувала, з вчителями не спілкується, у батьківських зборах участь не брала (а.с.20, 21).

Керівником ОСББ «Затишок 2/1» ОСОБА_8 04.12.2024 року надано позитивну побутову характеристику на ОСОБА_1 , а також разом із паспортистом та сусідами складено Акт про проживання №1/12 від 11.12.2024 року, згідно якого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та мешкає з 19.10.2017 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15, 22).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.12.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

За довідкою Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.08.2022 року перетнула кордон та виїхала за межі України до Республіки Польща. Серед померлих, заарештованих, затриманих в порядку ст.208, 191, 535 КПК України, осіб невстановлених трупів громадян та невідомих хворих не значиться (а.с.23).

26.02.2025 року виконавчим комітетом Марганецької міської ради Дніпропетровської області надано висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У висновку вказано, що ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно інформації Нікопольського ліцею № 13 Нікопольської міської ради дитина ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_1 . Мати ОСОБА_2 з сім`єю не проживає. Участь у вихованні дитини не бере, школу ніколи не відвідувала, з вчителями не спілкується, у батьківських зборах участь не брала. Згідно інформації сімейного лікаря усі заходи щодо лікування у разі хвороби, вакцинування, медогляду, інші звернення до сімейного лікаря здійснює виключно батько ОСОБА_1 . Неповнолітній ОСОБА_1 написав пояснення, згідно якого він проживає з батьком ОСОБА_1 з 2016 року, мати ОСОБА_2 з ним не спілкується, зі святами не вітає, його здоров`ям, навчанням та вихованням не займається, матеріально не утримує (а.с.56).

Служба у справах дітей Нікопольської міської ради 11.04.2025 року надала письмові пояснення, згідно яких спеціалістами служби у справах дітей Нікопольської міської ради проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з`ясовано, що на даний час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , проживає з батьком, ОСОБА_1 . Житлово-побутові умови відповідають необхідним санітарно-гігієнічним нормам. Сім`я забезпечена всім необхідним. Батько створив належні умови для виховання, розвитку, навчання та проживання дитини (акт обстеження житлово-побутових умов - а.с.97 на звороті). Неповнолітній ОСОБА_3 в присутності спеціаліста служби у справах дітей Нікопольської міської ради висловив свою позицію письмово. ОСОБА_4 вважає, що батько зробив правильний крок, подавши заяву про позбавлення батьківських прав матері, ОСОБА_2 , тому що вона тривалий час з ним не спілкується, не допомагає. Батько приділяє належну увагу вихованню, утриманню та лікуванню за потребою. Мати ОСОБА_9 не телефонує, не цікавиться навчанням, станом здоров`я, ніколи не вітає з днем народження (пояснення а.с.95).

Крім того, фахівцем КП «Нікопольський міський центр соціальних служб» Нікопольської міської ради було здійснено вихід в сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає постійно разом з батьком. Зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 почав жити з ним по домовленості з матір`ю хлопця, ОСОБА_2 , після розлучення у 2016 році. ОСОБА_4 навчається в ліцеї № 13, 10А класі. Мати, ОСОБА_2 виїхала за кордон зі слів батька та сина, в 2022 році, на початку бойових дій. Жінка після розлучення та на даний час не приймає участі у вихованні та утриманні сина. Зі слів сина, вона не телефонує, не цікавиться його життям. Батько працює, виховує та утримує сина. Батько разом з сином мешкають в 1 кімнатіній квартирі, помешкання чисте, охайне, зроблений ремонт. Квартира облаштована. Павло має свій особистий простір та умови для навчання та відпочинку (а.с.84).

Також було надано акт оцінки потреб сім`ї/особи, згідно якого ОСОБА_1 батько, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - син, навчається в ліцеї №13, ОСОБА_2 мати, проживає в Польщі, не приїздить в Україну (а.с.86-88).

За висновком про стан здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він «здоровий» (а.с.90).

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», на громадянина України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відомості відсутні (а.с.92).

Згідно відповіді директора БКЗ «ЦНСП» «Марганецької МР» Ганжі О. від 24.03.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Під час проведеної перевірки за обліками Нікопольського РУП було встановлено, що 17.08.2022 року ОСОБА_2 Перетнула кордон та виїхала за межі України до Республіки Польща (а.с.98).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

З урахуванням викладеного, всіх обставин даної справи і характеру відношення відповідачки до дитини, з урахуванням висновку виконкому Марганецької міської ради, позиції виконкомуНікопольської міської ради, суд вважає, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав у відношенні до дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що вона злісно нехтує своїми батьківськми обов`язками, життям дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, умов для життя та розвитку дитини не створила, тобто самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, виїхавши за межі України.

Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Зокрема, статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до закону обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини до її повноліття в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_1 .

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 24.01.2025 року дня звернення позивача до суду з позовом.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, а також в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265,352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавити батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 24.01.2025 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_3 .

Третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області, ЄРДПОУ 04052181, адреса: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а.

Третя особа: виконавчий комітет Нікопольської міської ради, , адреса: Дніпропетровська область, м.Нікополь, вул.Електрометалургів, 3.

Повне судове рішення складено 06.06.2025 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна