Справа № 143/770/24
Провадження № 22-ц/801/1248/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол М. П.
Доповідач: Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокуСправа № 143/770/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Гуцола В. М., дата складення повного судового рішення 26 березня 2025 року, -

встановив:

У вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Погребищенського районного суду Вінницької області із повозом до ТОВ «Поргебищенське» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області (раніше Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області).

12 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Погребищенське» укладено договір оренди землі, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, строком на 5 років. Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: в грошовому вигляді в розмірі 1,5% від нормативно-грошової оцінки землі, 197 грн за 1 га в рік. Всього 676 грн в рік. У п. 11 договору вказано, що орендна плата вноситься у такі строки: натуральна до 30.12 звітного року. У п.12 договору зазначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. З п.14 договору слідує, що у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожен день прострочення.

В подальшому 04 грудня 2012 року укладено зміни до вказаного договору, якими внесено зміни у п.5 договору, зокрема «нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 97524,59 гривень». Пункт 8 договору викладено у такій редакції «Договір укладено на 15 років - з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Пункт 9 договору викладено наступним чином «Орендна плата встановлюється в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2926 грн у рік».

21 жовтня 2022 року до Договору оренди землі від 12 січня 2008 року укладено Додаткову угоду, якою змінено п.1 та п.8 договору, зокрема їх викладено в новій редакції наступного змісту: - п.1: «Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :13:000:0005, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району»; - п.8 «Договір укладено на 20 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивачка заперечує підписання додаткової угоди від 21 жовтня 2022 року, оскільки у період з 17 вересня 2022 року по 25 грудня 2022 року вона перебувала за кордоном.

Позивачка зазначає, що відповідачем допущено систематичне невиконання умов договору в частині невиплати орендної плати у грошовій формі з 2020 по 2023 роки, без урахування індексу інфляції, що є достатньою підставою для розірвання спірного договору оренди землі.

21 травня 2024 представник позивачки звернулась з адвокатським запитом до відповідача з проханням надати належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують сплату орендної плати протягом 2020-2023 років. У відповідь на адвокатський запит директором ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» надано відповідь, що сплата орендної плати не відбувалась через те, що ОСОБА_1 не являлась на запрошення до товариства з метою отримання орендної плати в натуральній формі та відмовлялась надати рахунок на її отримання в грошовій формі.

Посилаючись на істотне порушення умов договору оренди землі з боку ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» позивачка просить суд розірвати договір оренди землі від 12 січня 2008 року, скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки та зобов`язати ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачка навмисно ухиляється від отримання орендної плати та створювала різні підстави для цього, бажаючи розірвати спірні договори оренди землі, натомість в діях орендаря суд не вбачає ознак умисної або систематичної невиплати орендної плати та вважає, що відповідні затримки з її виплати обумовлені виключно поведінкою орендодавця. Відповідач 30.12.2019 та 30.12.2020 на адресу позивачки відправляв повідомлення з пропозицією отримати орендну плату та просив повідомити реквізити карткового рахунку або пропонував з`явитися до бухгалтерії ТОВ «Погребищенське» для отримання орендної плати готівкою, однак ці листи позивачка проігнорувала. Суд врахував, що позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду з позовами до відповідача ТОВ «Погребищенське», предметом спору яких була земельна ділянка, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, зокрема справа №143/128/21 та справа №143/144/23, намагаючись припинити орендні відносини. Підтвердженням вказаних фактів суд побачив і у поведінці сторін у судовому процесі, оскільки представник відповідача у судових засіданнях неодноразово вказував на готовність ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» повністю розрахуватися із позивачкою за заборговану орендну плату, однак натомість, не зважаючи на зобов`язання суду з`явитися в судове засідання для дачі особистих пояснень, позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилась, пояснивши це погіршенням стану свого здоров`я, від отримання орендної плати відмовлялася. Доказом не ухилення ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» від обов`язку сплати орендну плату позивачу суд визнає і той факт, що орендна плата нараховувалась позивачу, що підтверджується роздруківками квитанцій з програми «Медок» та з орендної плати і сплачувався військовий збір.

Не погодившись із ухваленим рішенням, 21 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що відповідачем не були подані належні та допустимі докази сплати обов`язкових податків та зборів з нарахованої та виданої орендної плати за заявлений у позові період з 2020 по 2023 рік. В матеріалах справи міститься інформація за 2020 та за 2021 рік, яка роздрукована з програми «Медок» ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ», внизу яких прописом дописано за 2020 та 2021 рік, тобто з цих документів неможливо встановити періоди нарахування орендної плати та сплату податків, роздрукована інформація з програми «Медок» не є довідкою, виданою податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, а отже не є належним та достовірним доказом, який міг би свідчити про нарахування і сплату податків за 2020 по 2023 роки. Відповідачем не було надано як доказ сплати орендної плати видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами, платіжне доручення із зазначенням призначенням платежу, належної якості квитанції про нарахування та сплату податків як за увесь період дії спірного договору оренди так і за заявлений період у цій справі.

Крім того, умовами договору не конкретизовано строки сплати грошової форми орендної плати та порядок сплати орендної плати як і наслідок порядок та строки оплати за користування земельною ділянкою можливі у будь-який спосіб шляхом поштового переказу за допомогою підприємства зв`язку ТОВ «Укрпошта», внесення на депозитний рахунок нотаріуса, що відповідно є порушенням прав позивачки на своєчасне отримання орендної плати.

Відповідач ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яблокова Л. О. підтримала вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просила їх задовольнити, наголосила, що доказів нарахування орендної плати відповідач не надав, визнає її невиплату, а виплата орендної плати є обов`язком орендаря. Позивачка не надала рахунок для перерахування коштів, бо це не передбачено договором, але відповідач міг перерахувати гроші поштовим переказом або внести їх на депозит нотаріусу. Представник ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» адвокат Щавінський К. С. заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін та зауважив, що позивачка ОСОБА_1 працювала в ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» (комірником), проте після звільнення вчиняє дії щодо розірвання договору оренди земельної ділянки і відмовляється отримувати орендну плату.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

- позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Погребищенської ТГ Вінницького району Вінницької області (раніше Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 13);

- 12 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ" укладено договір оренди землі, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, строком на 5 років. Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: в грошовому вигляді в розмірі 1,5% від нормативно-грошової оцінки землі, 197 грн за 1 га в рік. Всього 676 грн в рік. Згідно з п.10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням (без урахування) індексів інфляції: з урахуванням. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. У п.11 договору вказано, що орендна плата вноситься у такі строки: натуральна до 30.12 звітного року. У п.12 договору зазначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. З п.14 договору слідує, що у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожен день прострочення. Договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК, про що у книзі державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 02.04.2008 за №37 (а.с. 126-127);

- 04 грудня 2012 року підписано зміни до договору оренди землі від 12 січня 2008 року, якими внесено зміни у п.5 договору, зокрема «нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 97524,59 гривень». Пункт 8 договору викладено у такій редакції «Договір укладено на 15 років - з урахуванням ротації культур. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію». Пункт 9 договору викладено наступним чином «Орендна плата встановлюється в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 926 грн у рік». Зміни зареєстровані у Відділі Держкомзему у Погребищенському районі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 25 грудня 2015 року за № 08834 (а.с. 125);

- 21 жовтня 2022 року до Договору оренди землі від 12 січня 2008 року укладено Додаткову угоду, якою змінено п.1 та п.8 договору, та викладено в новій редакції наступного змісту: п.1: «Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер :13:000:0005, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району»;- п.8 «Договір укладено на 20 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.» Факт укладення додаткової угоди підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 124);

- листами повідомленнями від 28 грудня 2020 року, що відправлений 30 грудня 2020 року та від 28 грудня 2019 року, що відправлений 30 грудня 2019 року та отриманий позивачкою 15 січня 2020 року, ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» повідомляло позивачку про нарахування їй орендної плати, вказувало на необхідність отримання такої плати та просило повідомити реквізити карткового рахунку позивача. Зазначені листи вона отримала, що підтверджується поштовими квитанціями та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 41-42);

- 21 травня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яблокова Л. О. звернулась з адвокатським запитом до відповідача з проханням надати належним чином завірені копії первинних бухгалтерських документів, що підтверджують сплату орендної плати протягом 2020-2023 років (а.с. 14), у відповідь на адвокатський запит директором ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» надано відповідь, що сплата орендної плати не відбувалась через те, що ОСОБА_1 не являлась на запрошення до товариства з метою отримання орендної плати в натуральній формі та відмовлялась надати рахунок на її отримання в грошовій формі (а.с. 23);

- згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 у період з 17 вересня 2022 року по 25 грудня 2022 року перебувала за кордоном (а.с. 10).

Між сторонами виник спір з приводу дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки через систематичну несплату орендарем орендної плати.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

У частинах першій та другій статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини 2 статі 25 ЗУ «Про оренду землі», з-поміж іншого, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну длянку.

Відповідно до частини першої статті 32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення вже може свідчити про систематичність.

Отже, відповідно до статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 551/543/20.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивачка навмисно ухилялася від отримання орендної плати та створювала різні підстави для цього, бажаючи розірвати спірний договір оренди землі, при цьому в діях орендаря суд не встановив ознак умисної або систематичної невиплати орендної плати та вважав, що відповідні затримки з її виплати обумовлені виключно поведінкою орендодавця.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, по справі встановлено, що орендар неодноразово письмово повідомляв позивачку про необхідність отримати орендну плату або повідомити реквізити для її перерахунку: 30 грудня 2019 року відповідачем на адресу позивачки відправлено повідомлення з пропозицією отримати орендну плату за земельну ділянку за 2019 рік в адміністративному приміщенні товариства. Вказаний лист отриманий позивачкою, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 42 на звороті); 30 грудня 2020 року відповідачем на адресу позивачки відправлено лист з інформацією про нарахування орендної плати позивачці та з проханням повідомити реквізити карткового рахунку ОСОБА_1 у Приватбанку або з`явитися до бухгалтерії ТОВ «ПОГРЕБИЩЕНСЬКЕ» для отримання орендної плати готівкою (а.с. 41). Зазначені листи залишились без реакції з боку позивачки.

Даючи пояснення в суді апеляційної інстанції, представник позивачки повідомила, що в договір оренди не обумовлено процедуру отримання коштів, тому її довірителька не повідомляла орендаря про рахунки для перерахування , натомість він не був позбавлений можливості перевести гроші поштовим переказом або вести на депозитний рахунок нотаріуса.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не були подані належні та допустимі докази сплати обов`язкових податків та зборів з нарахованої та виданої орендної плати за заявлений у позові період з 2020 по 2023 рік, спростовуються роздруківками квитанцій з програми «Медок», з яких вбачається, що орендна плата нараховувалась позивачці, з даної плати також вираховувався податок (а.с. 43 44).

Щодо доводів апеляційної скарги, що відповідач не здійснював поштовий переказ орендної плати, не вносив ці гроші на депозитний рахунок нотаріуса, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса.

Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.

Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум.

Такий висновок зроблено в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17.

Як уже зазначалося, умови договору оренди, укладеного між позивачкою та відповідачем не містять обов`язку перерахувати гроші на депозит, здійснити грошовий переказ через пошту, не містять інформації про банківські рахунки позивачки, відтак не використання ТОВ «Погребищенське» свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса та нездійснення грошового переказу за відсутності такої домовленості не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання та як систематична несплата орендної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав систематичної несплати орендної плати, оскільки відповідач для належного виконання ним обов`язку щодо сплати орендної плати у строки та розмірах, передбачених умовами договору оренди, вчинив необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, а саме: надіслав орендодавцю листи з проханням отримати орендну плату або повідомити банківські реквізити для її перерахування, однак позивачка ігнорувала пропозицію відповідача, що свідчить про її недобросовісність з метою отримання права на розірвання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що умовами договору не конкретизовано строки сплати грошової форми орендної плати та порядок сплати орендної плати, є безпідставними оскільки спростовуються змістом договору оренди землі від 12 січня 2008 року, згідно умов якого: пунктом 9 передбачено, що орендна плата вноситься «Орендарем» у формі та розмірі: в грошовому вигляді в розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки землі, 197 грн. за 1 га в рік. Всього 767 грн в рік. Пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься в такі строки: натуральна 30.12 звітного року (а.с. 126 127). 04 грудня 2012 року позивачка та відповідач підписала зміни до договору оренди землі від 12 січня 2008 року, в яких пункт 9 договору оренди земельної ділянки викладено в новій редакції наступного змісту: орендна плата встановлюється в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 2 926 грн в рік (а.с. 125).

Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що з огляду на зміст Пункту 11 договору оренди, орендна плата незалежно від її виду (натуральна форма чи грошовий вираз) має бути сплачена до 30 грудня звітного року.

Правильно суд першої інстанції оцінив спроби позивачки, починаючи з 2021 року, різними способами припинити орендні відносини.

Так, Велика палата ВС у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 дала визначення поняття «добросовісність» та вказала, що добросовісність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Як встановлено з ЄДРСР, інформація з якого є у вільному доступі, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до суду з різними позовами, намагаючись повернути земельну ділянку від орендаря ТОВ «Погребищенське», а саме:

-У справі № 143/128/21 ОСОБА_1 у лютому 2021 року звернулась до суду з позовом до ТОВ "Погребищенське" про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку власнику. Вказала, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД 398605 від 25.12.2007 року, вона є власником земельної ділянки, площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, що розташована на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Вказана земельна ділянка перебувала у тимчасовому користуванні ТОВ «Погребищенське». Звернувшись до ТОВ «Погребищенське» з вимогою про повернення їй зазначеної земельної ділянки, вона дізналась про існування договору оренди цієї земельної ділянки від 12.01.2008 року, укладеного між нею та відповідачем, проте вона такий договір не підписувала, тому просила суд скасувати у Вінницькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» запис №37 від 02.04.2008 про державну реєстрацію спірного договору оренди земельної ділянки від 12.01.2008, припинити державну реєстрацію речового права оренди за відповідачем та зобов`язати ТОВ «Погребищенське» повернути їй спірну земельну ділянку.

Рішенням Погребищенського районного суду від 12 жовтня 2022 року у цій справі їй було відмовлено у задоволенні позову (рішення набрало законної сили 19 січня 2023 року, було залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2023 року) в зв`язку з тим, що підпис на договорі оренди від 12.01.2008 року виконаний нею.

-У справі № 143/144/23 ОСОБА_1 звернулась до суду в лютому 2023 року та висувала вимоги скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію іншого речового права за індексним номером 65811377 від 16.12.2022 року внесеного державним реєстратором Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Чубатюк Оленою Романівною щодо права оренди земельної ділянки площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, розташованої на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське»; припинити речове право № 48731235 від 13.12.2022 року, внесеного державним реєстратором Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області Чубатюк Оленою Романівною щодо права оренди земельної ділянки площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, розташованої на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за товариством з обмеженою відповідальністю «Погребищенське»; усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпоряджання земельною ділянкою площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, розташованої на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом зобов`язання ТОВ «Погребищенське» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,4375 га, кадастровий номер :13:000:0005, розташованої на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підставою позову вказувала те, що строк дії договору оренди від 12.01.2008 року закінчився 12.01.2023 року, вона подала орендодавцеві заяву про небажання продовжувати орендні відносини, однак їй стало відомо, що до договору оренди зареєстровано додаткову угоду від 21.10.2021 року, яку вона не підписувала.

В подальшому у цій справі вона подала заяву про залишення позову без розгляду, яка була задоволена ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 22.05.2023 року.

-У справі, яка наразі розглядається судом, ОСОБА_1 звернулася з позовом у вересні 2024 року.

Відтак поведінка ОСОБА_1 , починаючи з 2021 року свідчить про те, що вона усілякими способами намагається повернути земельну ділянку кадастровий номер :13:000:0005 з володіння орендаря ТОВ «Погребищенське», що в сою чергу також слугує аргументом на підтвердження того, що вона відмовляється отримувати орендну плату та створює штучні підстави для розірвання договору оренди, а відповідач натомість не ухиляється від її виплати, як про те стверджує ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не дає оцінки твердженню позивачки про те, що вона не підписувала додаткову угоду від 21 жовтня 2022 року, оскільки вона цю угоду не оскаржує, а відповідно до приписів статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, розглядаючи справу, суд першої інстанції дав вірну оцінку правовідносинам, що виникли, фактичним обставинам справи та оцінивши їх в сукупності правильно виснував, що причиною невиплати орендної плати ОСОБА_1 з боку ТОВ «Погребищенське» стали не дії (бездіяльність) відповідача у справі, а поведінка самої позивачки, спрямована на умисне ухилення від отримання орендної плати. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_1 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за нею. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_1 , понесені в ході апеляційного розгляду, залишити за нею.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк