Справа №718/1571/25
Провадження №2-з/718/5/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Суддя Кіцманського районного суду Чернівецької області Скорейко В.В., розглянувши заяву представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Наталії Сокуренко про забезпечення позову у цивільній справі № 718/1571/25 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор Комунальтного підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Коровайко О.С., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк Світлана Василівна, державний реєстратор Кіцманської РДА Чернівецької області Яруш Іванни Володимирівни, про визнання недійсними договорів, скасування рішень про реєстрацію прав та їх обтяжень, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіцманського районного суду Чернівецької області 13.06.2025 надійшла описана вище позовна заява.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якому представник позивача просить постановити ухвалу про накладення арешту на майно - житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

На обґрунтування заяви позивач зазначає, що 23.01.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір і на забезпечення виконання якого 28.01.2008 укладено договір іпотеки № CVMWGA. Предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 143,10 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . Цей житловий будинок знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Цього ж дня приватним нотаріусом Олексюк С.В. накладено заборону відчуження вказано майна.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.12.2016 у справі № 718/2843/14 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про порушення прав споживачів, припинення дій, що порушують право, відновлення становища, що існувало до порушення, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про порушення прав споживачів, припинення дій, що порушують право, відновлення становища, що існувало до порушення задоволено, захищено права споживача ОСОБА_1 шляхом поновлення порушеного права, а саме, зобов`язано ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № CVMWGA від 23.01.2008 року, що був укладений між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та ОСОБА_1 , за кожний період нарахування платежів та за кожний період сплати заборгованості у відповідності до процентної ставки в розмірі 12% річних, яка була узгоджена сторонами договору. Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29.03.2017, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09.12.2016 в частині відмови в задоволенні первісного позову було скасовано, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 58164,65 доларів США та 109097 грн 72 коп. та судовий збір у розмірі 6 004,09 грн.

Згідно з постановою Верховного суду від 13.11.2019 касаційні скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 залишені без задоволення, рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29.03.2017 - залишено без змін. Наразі вказані рішення не виконані.

Вказує, що сторона позивача випадково дізналася, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2017. Також ОСОБА_3 стала власником земельної ділянки, на якій розташований цей будинок.

Зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як іпотекодержатель вищезазначеного майна, переданого в іпотеку, не надавав будь-якої згоди на розпорядження іпотекодавцем предметом іпотеки.

З інформаційної довідки № 423188866 від 17.04.2025 АТ КБ «ПриватБанк» отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 передано у власність іншим особам.

Посилається на те, що 05.10.2016 державним реєстратором Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "СПЕЦЖИТЛОФОНД", м.Київ Коровайко О.С., індексний номер рішення 31722120 припинено обтяження заставного будинку. Підставою внесення запису стало рішення Ворошиловського районного суду м. Донецьк № 55/2558/13-ц від 21.03.2014. Сторонами у цій справі є позивач ОСОБА_4 та відповідач ПАТ «КБ «ПриватБанк», тобто будь-якого відношення рішення у справі № 55/2558/13-ц від 21.03.2014 не має до кредитних договірних відносин між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Крім того, 06.10.2016 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. зареєстровано право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку, за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 06.10.2016.

27.04.2017 приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Олексюк С.В. зареєстровано право власності на вказане вище майно за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2017.

Вказаними діями боржник ОСОБА_1 порушив права ПАТ «КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателя, оскільки борг за кредитним договором № CVMWGA не погашено. ОСОБА_1 діяв недобросовісно, вчинивши оспорюваний договір дарування, з метою недопустити звернення стягнення на майно боржника.

Позивач зазначає, що він звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення яких, не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є необхідним для попередження можливих дій, пов`язаних з відчуженням ОСОБА_3 третім особам, нерухомого майна, порядок набуття якого буде оскаржуватися AT КБ «ПриватБанк». Відчуження ОСОБА_3 нерухомого майна призведе до неможливості відновити в цьому судовому процесі порушені права Позивача. При цьому, у випадку настання таких обставин, обрані Позивачем способи захисту порушених прав як визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу будуть мати лише формальний характер, які не забезпечать поновлення порушених прав Позивача.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без виклику сторін.

Перевіривши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 cт. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб,

В постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

В заяві про забезпечення позову адвокат Наталія Сокуренко посилалася на існування ризику подальшого ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Ці ризики обґрунтовані тим, один із відповідачів, який є боржником за кредитним договором та іпотекодавцем, уклав договір дарування із дочкою ОСОБА_2 , з метою його убезпечення від майбутнього звернення стягнення на нього.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеної у постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 13 травня 2019 року у справі №911/1551/18.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Також під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Зважаючи на те, що між сторонами дійсно виник спір, з урахуванням підстав та змісту позову, та наявності загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати адвокат Сокуренко Н.В. позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження будинку та земельної ділянки.

Заборона на відчуження житлового будинку та земельної ділянки, щодо яких між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності на нього, зважаючи на що, з урахуванням встановлених обставин, заборона на відчуження є виправданою, а рішення про заборону на відчуження є таким, що підтримує "справедливу рівновагу" між загальним інтересом відповідача по справі та захистом прав позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року по цивільній справі № 381/4019/18 визначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку та земельної ділянки, суд враховує співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, а відтак незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, та виникає лише перешкода у вільному розпорядженні цим майном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року по цивільній справі № 643/12369/19.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Аналізуючи предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що між сторонами дійсно виник реальний спір з приводу договорів дарування та купівлі-продажу, об`єктом якого є житловий будинок площею 143,10 кв.м., та земельна ділянка площею площею 0,25 га, які знаходиться по АДРЕСА_1 , та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд також встановлює, що наразі відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи державний реєстратор Комунальтного підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» Коровайко О.С., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Олексюк Світлана Василівна, державний реєстратор Кіцманської РДА Чернівецької області Яруш Іванни Володимирівни, про визнання недійсними договорів, скасування рішень про реєстрацію прав та їх обтяжень шляхом заборони відчуження житлового будинку площею 143,10 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 225), та земельної ділянки площею 0,25 га. (реєстраційний номер об`єкта 225), які знаходяться по АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити до відома сторонам у справі та державному реєстратору для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Василь Скорейко