КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/817/22 Головуючий у суді першої інстанції - Пономаренко Н.В.
Номер провадження № 22-ц/824/8440/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року ухвалене в місті Києві під головуванням судді Пономаренко Н.В. у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району в м. Києва» звернулось до суду із позовом доОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, відповідно до якого просило суд стягнути ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 солідарно заборгованість за надані та спожиті ними послуги з утримання будинків і прибудинкових територій у сумі: - основного боргу 1 764 грн, 3 % річних 213 грн, інфляційні втрати 473,35 грн за період з 01 серпня 2017 року по 30 листопада 2017 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі є співвласниками, зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , до 01 грудня 2017 року були споживачами житлово-комунальних послуг - з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Особистий рахунок споживача послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 382124.

У позовній заяві вказано, що 01 грудня 2017 року житловий комплекс по АДРЕСА_2 передано до ОСББ «Гончара 62» на підставі акту приймання-передачі. ОСББ «Гончара 62» подано позов до господарського суду (справа №910/11948/18) про визнання незаконними нарахування індивідуальним споживачам плати за надані та спожиті ними послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 вересня 2017 року до 01 грудня 2017 року. 06 липня 2021 року Верховним Судом у задоволенні позовних вимог ОСББ «Гончара 62» відмовлено повністю, рішення у справі №910/11948/18 набуло законної сили, є остаточним та оскарженню не підлягає. Таким чином, у судовому порядку підтверджено правомірність здійснення нарахувань споживачам будинку, у тому числі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період користування наданими та спожитими житлово-комунальними послугами до 01 грудня 2017 року. Неправомірність дій ОСББ «Гончара 62», допущених при наданні позову на підставі підроблених документів, є предметом кримінального провадження 0001697. Натомість, рішення Верховного Суду у справі №910/11948/18 є підставою про поновлення строку позовної давності для звернення до суду про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1 764,75 грн, стягнення якої було унеможливлене до моменту ухвалення зазначеного рішення Верховного Суду у справі №910/11948/18.

Також вказано, що станом на день подання цього позову заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за сплату наданих та спожитих ним послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлових приміщень - квартири АДРЕСА_1 , складає 1 764,75 грн. З врахуванням 3% річних (з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року) у сумі 213,00 грн, інфляційного збільшення (з 01 грудня 2017 року по 01 грудня 2020 року) у сумі 473,35 грн, разом сума заборгованості складає 2 451,10 грн.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в тому числі будинку АДРЕСА_2 надавались та надаються регулярно та безперебійно.

Однак, відповідачі не виконували свої обов`язки по своєчасному внесенню плати за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка станом на день подання позову за період за період з 01 серпня 2017 року по 30 листопада 2017 року загалом складає 2 451,10 грн, з врахуванням основного боргу 1 764,00 грн., 3 % річних 213,00 грн, інфляційні втрати 473,35 грн.

Зазначено, що рахунки до сплати за послуги з утримування будинків і споруд та прибудинкових територій для співвласників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , у тому числі, житлового приміщення - квартири АДРЕСА_3 , здійснювалися та надавалися щомісячно до сплати споживачам на підставі тарифів, затверджених розпорядженням виконавчого органу - Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року №668 «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)».

У зв`язку із викладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року провадження в цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд передчасно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що висновок суду спростовується, наданим до суду актом приймання-передачі багатоквартирного будинку від 01 грудня 2017 року, рішенням загальних зборів від 07 вересня 2017 року про затвердження «заднім числом» розміру внесків на управління, починаючи з 01 вересня 2017 року, наданими до суду договором № Д-1700223 від 23 лютого 2017 року, укладеним задовго до прийняття ОСББ рішення про здійснення управління власними силами, договорами №0251-ТПВ від 19 вересня 2017 року, № 04-7687 від 19 вересня 2017 року, № 04/10/17 від 04 жовтня 2017 року, №1/10 від 25 жовтня 2017 року, № 2/10 від 09 листопада 2017 року, що не мають правової причетності до предмету спору, оскільки відтворюють ймовірне надання послуг з управління, з моменту їх підписання, однак, так звані докази прийняті судом та беззастережно покладені в основу оскаржуваного рішення.

Вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, у зв`язку з відступленням суду від правових висновків, наданих Верховним Судом у спорах щодо розрахунків у сфері надання житлово-комунальних послуг, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, не доведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до не правильного вирішення справи.

Вказує, що при зверненні до суду з позовом у справі № 761/817/22 позивачем зазначено, що житловий комплекс - буд. АДРЕСА_2 , передано до ОСББ «Гончара 62» на підставі акту приймання-передачі від 01 грудня 2017 року. ОСББ «Гончара 62» подано позов до господарського суду (справа №910/11948/18) про визнання незаконними нарахування індивідуальним споживачам плати за надані та спожиті ними послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01 вересня 2017 року до 01 грудня 2017 року. 06 липня 2021 року Верховним Судом у задоволенні позовних вимог ОСББ «Гончара 62» відмовлено повністю, рішення у справі №910/11948/18 набуло законної сили, є остаточним та оскарженню не підлягає.

Неправомірність дій ОСББ «Гончара 62», допущених при наданні позову на підставі підроблених документів, є предметом кримінального провадження 0001697.

Разом з тим, рішення Верховного Суду у справі №910/11948/18 є підставою про поновлення строку позовної давності для звернення до суду про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості у сумі 1764,75 грн, стягнення якої було унеможливлене до моменту ухвалення зазначеного рішення Верховного Суду у справі №910/11948/18.

Таким чином, у Верховним Судом підтверджено правомірність здійснення позивачем у даній справі нарахувань споживачам будинку, у тому числі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період користування наданими та спожитими житлово-комунальними послугами до 01 грудня 2017 року.

Вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що позивач з 01 вересня 2017 року повинен був припинити нарахування та надання послуг власникам квартир будинку, та нараховувати будь-яку плату чи заборгованість за такі послуги є «запереченням відносно стягнення заборгованості зі сплати вартості комунальних послуг» за змістом постанови Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі №910/11948/18, а також, фактичним обставинам справи, оскільки у позивача до 01 грудня 2017 року не було жодної правової підстави для припинення надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, що підтверджено і судом - відсутністю правового обґрунтування вище зазначеного висновку.

Отже, передача багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 до ОСББ здійснена 01 грудня 2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку списання з балансу багатоквартирних будинків» від 20 квітня 2016 року № 301, з 01 грудня 2017 року шляхом списання з балансу позивача та прийняттям на баланс ОСББ, припинено надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а, відтак, і правовідносини зі споживачами будинку, що підтверджено вищезазначеними приписами постанови Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі №910/11948/18.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Однак, при ухваленні оскаржуваного рішення Шевченківським районним судом міста Києва неправомірно відступлено від правового висновку, наданого Верховним Судом від 6 липня 2021 року у справі №910/11948/18 без будь-якого обґрунтування.

Враховуючи вищевикладене, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва»просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками, зареєстровані та проживають, у квартирі АДРЕСА_1 .

Окрім того, відповідачі є власниками особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 та споживачем житлово-комунальних послуг - з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 вказаний будинок віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, а розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 № 80 (з урахуванням змін № 801 від 2.2016) будинок закріплений на праві господарського відання за Позивачем.

Житлові будинки, у тому числі багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 , які знаходяться територіально у Шевченківському районі міста Києва, належать до сфери управління Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (поз. 332, розпорядження 80).

Як вбачається із копії постанови Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 910/11948/18, касаційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» задоволено. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2020 у справі №910/11948/18 скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у справі №910/11948/18. У вказаній постанов зазначено, що суди попередніх інстанцій помилково не врахували, що визнання безпідставними та незаконними проведених Керуючою компанією в повному обсязі нарахувань платежів співвласникам будинку АДРЕСА_2 за період з 01 вересня 2017 року по 01 грудня 2017 року на загальну суму 309 688,87 грн. не є ефективним способом захисту. Адже задоволення цієї позовної вимоги не здатне поновити майнові права ані позивача, ані споживачів житлово-комунальних послуг, а тому така вимога не відповідає ефективному способу захисту.

Судом першої інстанції установлено, що у вказаній постанові Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №910/11948/18 не надавалось оцінки правомірності чи неправомірності нарахування заборгованості споживачам за надані житлово-комунальні послуги у будинку АДРЕСА_2 за період з 01 вересня 2017 року по 01 грудня 2017 року.

Судом також встановлено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» утворено згідно з рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 19.02.2007 № 187, перейменовано відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та віднесено до сфери управління Адміністрації. Відповідно до розпорядження Адміністрації від 09.02.2011 № 80 Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» здійснює господарське віддання житлового фонду Шевченківського району міста Києва та обслуговування закріплених за ним житлових будинків, зокрема, і будинку АДРЕСА_2 .

Відповідач був балансоутримувачем будинку АДРЕСА_2 .

У серпні 2016 року було зареєстроване Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62», створене власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 .

Згідно із листом № 21 від 07 червня 2017 року ОСББ «Гончара 62» звернулося до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням вирішити питання щодо передачі будинку в управління ОСББ з ухваленням про це відповідного розпорядження із зобов`язанням відповідача, за яким закріплено право господарського відання на житловий будинок і на балансі якого він знаходиться, визначити порядок створення комісії та її склад з приймання-передачі будинку у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 20.04.2016 «Про порядок списання з балансу багатоквартирних будинків» та інших нормативних актів, які регламентують порядок списання основних засобів з балансів підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади міста Києва (т. 2 а.с. 49).

Листом № 28 від 22 серпня 2017 року ОСББ «Гончара 62» повідомило відповідача про початок своєї діяльності по обслуговуванню будинку з 01 вересня 2017 року та просив оформити передачу будинку на баланс, а також закінчити роботи з підготовки будинку до опалювального періоду 2017-2018 рр. (т. 2 а.с. 175)

07 вересня 2017 року загальні збори співвласників будинку затвердили тариф на утримання будинку та прибудинкової території, кошторис доходів та витрат на 2017 рік, штатний розпис, а позивач уклав із співвласниками будинку договори на обслуговування та утримання будинку, що дозволило йому розпочати діяльність по управлінню будинком з 01 вересня 2017 року.

Листом № 42 від 02 листопада 2017 року ОСББ «Гончара 62» звернулося до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням невідкладно прийняти рішення щодо передачі будинку на баланс позивача та зобов`язати відповідача здійснити передачу будинку разом з технічною документацією, а також провести перерахунки мешканцям будинку за ненадані та надані не в повному обсязі послуги з обслуговування та утримання будинку в ІІІ кварталі 2017 року.

Відповідно із розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09 листопада 2017 року № 656 про забезпечення передачі житлового будинку АДРЕСА_2 балансоутримувачу - Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» визначено забезпечити передачу житлового будинку АДРЕСА_2 , за винятком нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва загальною площею 50,4 кв м, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та віднесені до сфери управління Шевченківської районної в місті Києва державної адміністрації, з балансу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на баланс ОСББ «Гончара 62».

Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 01 грудня 2017 року, позивачем Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» передано на баланс ОСББ «Гончара 62» житловий будинок АДРЕСА_2 , за винятком нежитлових приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва загальною площею 50,4 кв м, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та віднесений до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. При цьому, акт технічного обстеження будинку Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» підписаний не був.

16 січня 2018 року ОСББ «Гончара 62» звернулося до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління самоврядного контролю Київської міської державної адміністрації з листами № 9/1, № 9/2, № 9/3, в яких просив направити уповноважених представників для складання та підписання спільно оформленого акту-претензії про ненадання або надання не в повному обсязі послуг з утримання будинку та прибудинкової території з прибуттям їх 25 січня 2018 року о 10:00 год за адресою АДРЕСА_1.

Листом № 295/3 від 24 січня 2018 року позивач повідомив ОСББ «Гончара 62» про те, що оскільки він вже не є виконавцем послуг, то брати участь у складанні акту-претензії вважає недоцільним. При цьому, відповідач зазначив, що за надані послуги до 01 грудня 2017 року ним зроблені всі перерахунки.

25 січня 2018 року споживачі послуг будинку АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 висловили відповідачу претензії щодо послуг з утримання будинку споруд та прибудинкової території. Загальна сума перерахунку складає 331 588, 20 грн.

Вищевказані претензії були оформлені Актом-претензією про перерву в наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх ненадання або надання не в повному обсязі № 11 від 25 січня 2018 року.

Вказані обставини також встановлено у постанові Верховного Суду від 06.07.2021 у справі №910/11948/18

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», мотивував своє рішення тим, що ОСББ відповідно до норм Законів України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» після прийняття загальними зборами рішення про управління будинку власними силами (27 квітня 2017 року), затвердження загальними зборами 07 вересня 2017 року розміру внесків на управління, з 01 вересня 2017 року розпочало управління будинком власними силами, у зв`язку із чим позивач з 01 вересня 2017 року повинен був припинити нарахування та надання послуг власникам квартир будинку, та нараховувати будь-яку плату чи заборгованість за такі послуги отже в даному випадку відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на свою користь зазначені в позовній заяві послуги з утримання будинків і прибудинкових територій.

Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу за житлово-комунальні послуги відмовлено, а відтак суд вважав, що відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційної складової боргу і 3% річних, які є похідними та розраховувалися позивачем від основної суми боргу.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст.68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У даному спорі правовідносини сторін виникли з приводу надання комунальних послуг. На час виникнення цих правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який втратив свою чинність на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 VIII від 09 листопада 2017 року.

За умовами частини 1 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Частинами 1-5 статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) встановлено, що у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

За приписами статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

За змістом статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) споживач має право: 1) одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; 2) одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; 3) на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; 4) на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; 5) на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством; 6) на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) отримувати від виконавця компенсацію в розмірі, визначеному договором, рішенням суду або законодавством, за перевищення нормативних термінів на проведення аварійно-відновлювальних робіт; 8) на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Споживач має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу.

Споживач зобов`язаний: 1) укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; 2) своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; 3) забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; 4) за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; 6) дотримуватися правил пожежної і газової безпеки, санітарних норм; 7) допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку; 8) дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 9) своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; 10) у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Частинами 1 та 2 статті 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону від 24.06.2004 № 1875-IV) визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) з іншим виконавцем.

За приписами статей 316, 319, 322 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносини, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласниками багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовані Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Законодавцем передбачено три форми управління багатоквартирним будинком: співвласники здійснюють управління самостійно шляхом самоорганізації; функції з управління будинком передаються управителю шляхом укладання відповідного договору на підставі типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком; управління будинком здійснюється об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або асоціацією співвласників багатоквартирних будинків.

Управління багатоквартирним будинком шляхом створення ОСББ як форма управління передбачає створення та реєстрацію ОСББ як юридичної особи. В цьому випадку співвласники здійснюють управління через свої органи управління, зокрема: загальні збори, правління ОСББ і ревізійну комісію.

У такому разі ОСББ, в особі свого правління, укладає договори на виконання робіт чи надання послуг з іншими фізичними чи юридичними особами для забезпечення утримання свого житлового будинку та його прибудинкової території.

У статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зазначено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

За змістом статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління.

За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації.

Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; укладати договори; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання; встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку.

Відповідно до «для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення.

Відповідно до частини 1-3 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом.

У статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

За приписами абзацу 18 статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.

При цьому, нормами Закону покладено обов`язок саме на колишнього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особу, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком передати необхідну документацію та не вказано, що новостворене об`єднання повинно самостійно звертатися за отриманням вказаних документів.

Отже, чинне законодавства не встановлювало та не встановлює вимогу щодо передачі на баланс новоствореному об`єднанню будинку від колишнього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.07.2019 у справі №910/6167/18 дійшла висновку про те, що передбачений частиною 18 статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 15.03. 2023 у справі №916/2914/21.

Звертаючись з позовною заявою позивач посилався на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є власниками квартири, зареєстровані та проживають у ній, а також є власниками особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 та споживачем житлово-комунальних послуг - з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 вказаний будинок віднесено до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, а розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 № 80 (з урахуванням змін № 801 від 2.2016) будинок закріплений на праві господарського відання за Позивачем.

З огляду на зазначене договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачем укладений до введення в дію норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (у редакції від 07 червня 2018 року), а саме до 10 червня 2018 року, а тому що цей договір зберігав чинність на умовах, визначених таким договором до визначення форми управління багатоквартирним будинком об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

ОСББ ««Гончара 62» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа 08 вересня 2016 року та саме з цього часу набула прав та обов`язків щодо укладення відповідних господарських правочинів для надання комунальних послуг.

Згідно листа № 21 від 07 червня 2017 року ОСББ «Гончара 62» звернулося до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням вирішити питання щодо передачі будинку в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку з ухваленням про це відповідного розпорядження із зобов`язанням відповідача, за яким закріплено право господарського відання на житловий будинок і на балансі якого він знаходиться, визначити порядок створення комісії та її склад з приймання-передачі будинку у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 20.04.2016 «Про порядок списання з балансу багатоквартирних будинків» та інших нормативних актів, які регламентують порядок списання основних засобів з балансів підприємств, установ та організацій комунальної власності територіальної громади міста Києва

Доводи апеляційної скарги про те, що договірні відносини між сторонами щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надавались позивачем до 01 грудня 2017 року, тобто до часу передачі житлового будинку по АДРЕСА_2 , приймання передачі виконавчої та технічної документації та затвердження акту приймання-передачі вказаного будинку, є неприйнятними з огляду на таке.

Як вже зазначалось, у серпні 2016 року було проведено державну реєстрацію юридичної особи - ОСББ «Гончара 62», яке у червні 2017 року звернулось до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням вирішити питання щодо передачі будинку в управління ОСББ.

У статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що державна реєстрація об`єднання (асоціації) проводиться у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Об`єднання (асоціація) вважається утвореним з дня його державної реєстрації.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, після державної реєстрації ОСББ «Гончара 62» розпочало управління будинком власними силами, про що своєчасно повідомляло відповідача та міськраду.

За приписами абзацу 18 статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку або особа, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання, у тримісячний строк з дня державної реєстрації об`єднання забезпечує передачу йому примірника технічної та іншої передбаченої законодавством документації на будинок, а також документа, на підставі якого багатоквартирний будинок прийнято в експлуатацію, технічного паспорта і планів інженерних мереж.

Як зазначалось судом першої інстанції ОСББ «Гончара 62»неодноразово звертався як до відповідача, так і Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням передати необхідну документацію на будинок. Проте зазначені звернення залишилися без відповіді.

При цьому, нормами Закону покладено обов`язок саме на колишнього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особу, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком передати необхідну документацію та не вказано, що новостворене об`єднання повинно самостійно звертатися за отриманням вказаних документів.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що норми Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» на момент виникнення спірних правовідносин, не покладали на ОСББ обов`язку прийняти на баланс відповідний будинок.

Отже, чинне законодавства не встановлювало та не встановлює вимогу щодо передачі на баланс новоствореному об`єднанню будинку від колишнього балансоутримувача багатоквартирного будинку або особи, яка здійснювала управління багатоквартирним будинком до створення об`єднання.

Таким чином, для виконання Об` ОСББ «Гончара 62» функцій з управління будинку не вимагається прийняття його на баланс.

Посилання, що право управління будинком настало у ОСББ з моменту набуття ним права на об`єкт управління з 30 грудня 2017 року, а не з моменту прийняття рішення про таке управління спростовується вищевикладеним.

Наказом Мінжитлокомунгоспу України від 02.02.2009 № 13 затверджено «Правила управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд» (далі - Правила).

Відповідно до пункту 1.4. Правил особою, що здійснює управління будинком, є у разі самоуправління будинком - власники, співвласники будинку, створені ними органи, організації та об`єднання або балансоутримувач чи будь-яка інша особа, яка уповноважена від імені власників, співвласників будинку виконувати функції з управління будинком.

Згідно з пунктом 2.1. Правил для приймання-передачі об`єкта в управління утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача чи особи, що здійснювала управління будинком, власників, співвласників та особи, що буде здійснювати управління будинком.

Комісію очолює представник сторони, яка приймає.

Комісія визначає технічний стан об`єкта відповідно до вимог законодавства та складає акт приймання-передачі об`єкта в управління (з управління).

Кожній із сторін, що бере участь у прийманні-передачі об`єкта, надається примірник акта приймання-передачі, підписаний членами комісії та затверджений керівництвом кожної сторони - юридичної особи.

Разом з тим, незважаючи на численні звернення ОСББ «Гончара 62», позивач Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», в порушення норм статті 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а також Правил управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд, протягом тривалого часу ухилявся від передачі технічної документації, а також будинку в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 62», та продовжував нараховувати співвласникам будинку платежі в період з 01 вересня 2017 року по 01 грудня 2017 року, коли управителем будинку було ОСББ «Гончара 62» на підставі рішення загальних зборів.

Не маючи зобов`язань перед співвласниками, позивач використовував лише право на отримання оплати незалежно від кількості та якості послуг, чим грубо порушив право співвласників на управління власним спільним майном та чинив перепони для виконання ОСББ «Гончара 62» функцій з управління будинком.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в матеріалах справи наявні докази в підтвердження надання послуг управителем будинку ОСББ «Гончара 62» в зазначений період.

Незважаючи на повідомлення про початок обслуговування будинку ОСББ «Гончара 62» та укладання з в період вересень - листопад 2017 року у господарських договорів на надання послуг з управління багатоквартирним будинком, апелянт продовжував нараховувати безпідставно платежі за ці послуги.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 липня 2019 року у справі № 910/6167/18 дійшла висновку про те, що передбачений частиною 18 статті 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» обов`язок попереднього балансоутримувача будинку з передачі документації на будинок об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку виникає у нього з дня державної реєстрації об`єднання та не залежить від прийняття об`єднанням рішення про передачу йому функцій з управління будинком та про прийняття будинку на баланс, оскільки будь-яких інших умов, крім державної реєстрації об`єднання, для передачі документації від попереднього балансоутримувача Законом не визначено.

Отже доводи апеляційної скарги з огляду на встановлені обставини та надані сторонами докази про обґрунтоване нарахування позивачем власнику квартири ОСОБА_1 заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 серпня 2017 року по 30 листопада 2017 року у розмірі 2 451,10 грн, з врахуванням основного боргу 1 764 грн, 3 відсотки річних 213 грн, інфляційні втрати 473,35 грн. не заслуговують на увагу, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що така заборгованість не підлягає стягненню з відповідача.

Посилання апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні стороною позивача спірних правовідносин та положень законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв