Номер провадження: 22-ц/813/3218/25
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Житлово будівельний кооператив «Приморський-20»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22 жовтня 2024 року у складі судді Аліної С.С.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У 2022 році, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Житлово будівельний кооператив «Приморський-20» про відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири, у якому просив суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 43487 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість ремонтно-будівельних робіт у розмірі 46852 грн.;

- стягнути судові витрати з відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що позивач разом зі своєю бабусею ОСОБА_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі реєстраційного посвідчення Одеського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна №7466 ср від 27.06.2023 р. 08.08.2022 р. його бабуся ОСОБА_3 виявила залиття квартири АДРЕСА_2 , мешканцями квартири АДРЕСА_3 у даному багатоквартирному будинку ОСОБА_4 , квартира якого знаходиться поверхом вище. Через зазначену стресову ситуацію ОСОБА_3 померла, в той же день від зупинки серця.

Про факт залиття квартири складений акт від 08.08.2022, який підписаний мешканцями квартири та завірений головою ЖБК «Приморський 20» Сергієвим С.М., який доданий до позову.

На підтвердження свої позовних вимог позивач надав належним чином завірену копію акту від 08.08.2022, копію заяви від 26.09.2022 щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи; копію належним чином завіреного висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 28.10.2022; завірена належним чином завірену копію акту № 01/2022 здачі приймання робіт від 30.10.2022 та фотокартки, де зафіксовано залиття квартири.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Позиція відповідача та третьої особи в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не надано будь яких доказів щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 .

Третя особа ЖБК «Приморський-20» пояснень, заперечень чи відзиву на позовну заяву не надав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення суду мотивоване тим, що висновок експерта від 28.10.2022 №01/2022 є належним доказом, який підтверджує факт та розмір шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, стягнуті судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент подання позову 22.11.2022, позивач не був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В порушення вимог ст. 1297 ЦК України, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише 11.07.2024. Зазначає, що до позивача не перейшло право на відшкодування шкоди, оскільки за час життя спадкодавця, остання не скористалася своїм правом на відшкодування збитків, зокрема не вчинила дії по їх оцінці, не висувала претензій щодо їх відшкодування. Звертає увагу суду, що причиною залиття квартири АДРЕСА_4 є халатне відношення до сантехнічних приборів.

Доводи скарги також мотивовані тим, що акт залиття квартири від 08.08.2022 та висновок експерта №01/2022 від 28.10.2022, який ґрунтується на припущеннях без обстеження, виявлення, фіксації місць прориву або несправності сантехнічних приборів є неналежними та недопустимими доказами вини відповідача. Відсутні будь які докази, що члени комісії ЖБК «Приморський-20» та судовий експерт ОСОБА_5 намагалися потрапити до кв. АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_2 та інших суміжних квартир з квартирою АДРЕСА_4 , в якої відбулося залиття для обстеження, виявлення, фіксації місць прориву або несправності сантехнічних приборів.

Звертає увагу суду на те, що встановлення наявності слідів залиття приміщень коридору біля туалету, туалету та житлової кімнати №4, це наслідки залиття, яке відбулося в 2016 році. Померлою ОСОБА_3 до Суворовського районного суду м.Одеси було подано позов про відшкодування збитків внаслідок залиття квартири. Відповідачем по справі №523/8285/17 ОСОБА_2 було укладено мирову угоду з позивачем та відшкодовано всі збитки. В висновку експерта №01/2022 від 28.10.2022 враховані не тільки пошкодження, які відбулися 08.08.2022 внаслідок залиття квартири, а й пошкодження які відбулися в 2016 році.

Позиція позивача третьої особи в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , посилаючись на її необґрунтованість просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року залишити без змін, судові витрати стягнути з відповідача.

На адресу апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу третьої особи ЖБК «Приморський-20» не надходили, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 15.05.2025 з`явилися представник ОСОБА_1 адвокат Котовська Т.О.

Майоров В.О. та представник ЖБК «Приморський-20» до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Від ОСОБА_2 вчергове надійшла заява, у якій останній просить суд відкласти та перенести розгляд справи на іншу дату, в зв`язку із продовженням хвороби та отримання лікування.

Проте вказана заява задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Окрім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду.

Вбачається, що у ОСОБА_2 була можливість для наведення суду наявних у нього доводів у поданій до суду апеляційній скарзі. Доказів, що він продовжує лікування. ОСОБА_2 до суду не надав.

Крім того,ОСОБА_2 не був позбавлений можливості, в порядку ст. 212 ЦПК України, заявити клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, проте такого клопотання до суду не заявив.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, незаявлення клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, відкладення розгляду справи, в тому числі за заявою ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи та розглянути справу у його відсутність.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2 , з 14 січня 2005 року по теперішній час ( арк.сп.9,т.2);

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2024, яке видано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу (а.с.28,т.2). Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.03.2003 по справі № 2-1019, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27.06.2003, за номером запису: 191, в книзі: 44 к, стор.62. Спадкова справа №93/2022, зареєстровано в реєстрі за №1149 (арк.спр.28 т.2).

Встановлено, що 08.08.2022 комісією у складі голови ЖБК «Приморський-20» Сергієва С.М., члена правління ОСОБА_6 складено акт, про те що в будинку АДРЕСА_5 у квартирі АДРЕСА_4 трапилось залиття з боку вище розташованої квартири АДРЕСА_3 (арк.сп.19,т.1).

В результаті залиття квартири АДРЕСА_4 , розташованої на другому поверсі будинку АДРЕСА_5 з боку вище розташованої квартири АДРЕСА_3 , постраждали оздоблювальні покриття стелі та стін приміщення кухні «2» та кухонні шафи. При огляді всієї квартири АДРЕСА_4 встановлено наявність слідів залиття приміщень коридору «1» та житлової кімнати «4». Пошкодження виражені в плямах та струмних патьоках жовто-сірого кольору з нерівними краями на стелях та стінах приміщень кухні «2», коридору «1», житлової кімнати «4». Кухонні шафи мають пошкодження у вигляді намокання та розбухання полок та дверцят.

Причиною залиття квартири АДРЕСА_4 , розташованої на другому поверсі, що трапилось, є халатне відношення до сантехнічних приборів мешканцями квартири АДРЕСА_6 . Висновки і рекомендації комісії: для відновлення оздоблюваних покриттів стелі, стін приміщень кухні «2», житлової кімнати «4» та коридору «1» необхідно проведення ремонтних робіт. Для відновлення кухонних шаф необхідні роботи по їх ремонту.

Акт погоджений головою ЖБК «Приморський-20» Сергієвим С.М., членом правління ОСОБА_6 та затверджений і скріплений печаткою головою ЖБК «Приморський-20» Сергієвим С.М. Акт складено за присутності мешканців квартири АДРЕСА_2 : ОСОБА_7 , ОСОБА_1 (арк.спр.5).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.01.2023 № 319686089 (а.с.97, т.1).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково не погоджується з висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців номер квартири у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

Судом вірно встановлено, що всі ключові вимоги до такого акту дотримано: вказані дата складання акту - 08.08.2022, виявлені пошкодження, а також причини залиття - халатне відношення до сантехнічних приборів мешканцями квартири АДРЕСА_7 , що підтверджує вину відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди.

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_2 посилається на те, що акт залиття квартири від 08.08.2022 є неналежним та недопустимим доказом вини відповідача, оскільки ґрунтується на припущеннях без обстеження, виявлення, фіксації місць прориву або несправності сантехнічних приборів, в ньому відсутні будь які фото чи відео фіксації де було відображено не лише наслідки залиття, але ї причини. Крім того, в ньому відсутні будь які докази, що члени комісії ЖБК «Приморський-20» та судовий експерт Максюта В.В. намагалися потрапити до кв. АДРЕСА_3 відповідача ОСОБА_2 та інших суміжних квартир з квартирою АДРЕСА_4 , в якої відбулося залиття для обстеження, виявлення, фіксації місць прориву або несправності сантехнічних приборів.

Однак, колегія суддів критично оцінює вищевказані доводи скаржника, з огляду на те, що як правильно встановлено судом першої інстанції, наданий позивачем акт від 08.08.2022 складений у відповідності до вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, оскільки факт залиття квартири та його наслідки зафіксовані актом комісійного обстеження; вказаний затверджений та підписаний головою ЖБК «Приморський-20» - Сергієвим В.М. та членом комісії ОСОБА_6 ; в акті вказано про необхідність та обсяги ремонту та відновлення частини приміщень/квартири; зазначено у висновку комісії про встановлення вини особи, що вчинила залиття.

При цьому, колегія суддів зауважує, що діючим законодавством України прямо не передбачена обов`язковість додавання фотографій до акту про залиття квартири.

Зазначаючи про те, що акт залиття квартири від 08.08.2022 складено в порушення п.2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, ОСОБА_2 не навів при цьому жодного доказу.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вказаний акт про залиття квартири від 08.08.2022 належним та допустимим доказом в підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує позов.

Безпідставними є і твердження Майорова В.О. про те, що висновок експерта №01/2022 від 28.10.2022 є також не належним доказом.

Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Згідно зі ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Згідно з пп. 5.1 п. 5 розд. 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень тільки будівельно-технічна експертиза достовірно, справедливо, достатньо та належно може зазначити, яка шкода була завдана в результаті залиття квартири.

Встановлено, що в підтвердження заявлених вимог, позивач покликається на висновок №01/2022 від 28.10.2022 експерта ОСОБА_5 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи на замовлення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Котовської Т.О., відповідно до якого експертом встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_2 відповідно до акту від 08.08.2022 про залиття є халатне відношення до сантехнічних приборів мешканцями квартири АДРЕСА_3 ( арк.сп.26-85).

Відповідно до вищевказаного висновку експерта:

- причина залиття квартири АДРЕСА_2 , відповідно до Акту від 08.08.2022 про залиття, складеного комісією ЖБК «Приморський-20» - є халатне відношення до сантехнічних приборів мешканцями кв. АДРЕСА_3 ;

- внаслідок залиття 08.08.2022 кв. АДРЕСА_2 , пошкоджені опоряджувальні покриття стін та стель приміщень «1, 2, 4» та технічних ніш над приміщеннями «6, 7» кв. АДРЕСА_4 . Перелік та види пошкоджень від залиття кв. 148 докладно описано в дослідницькій частині висновку;

- вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень оздоблювальних покриттів стін та стель приміщень «1, 2, 4» та технічних ніш над приміщеннями «6, 7» кв. АДРЕСА_4 , які виникли внаслідок залиття з боку квартири АДРЕСА_3 , обчислена в діючих цінах на будівельні матеріали і роботи з урахуванням трудових і матеріальних витрат, накладних витрат у розмірі 46852 грн.

- вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття 08.08.2022 приміщень «1,2,4» та технічних ніш над приміщеннями «6, 7» кв. АДРЕСА_4 , які виникли внаслідок залиття з бору квартири АДРЕСА_3 , обчислена в діючих цінах на будівельні матеріали і роботи з урахуванням трудових і матеріальних витрат становить - 43487 гривень (а.с.26-48 т.1).

При цьому, колегія суддів зауважує, що всі фотокартки (№1-№14), долучені до вищевказаного висновку експерта №01/2022 від 28.10.2022 містять дату фото фіксації 27.09.2022, що спростовує твердження відповідача про те, що до висновку експерта №01/2022 від 28.10.2022 долучено фотокартки 2016 року.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що в висновку експерта №01/2022 від 28.10.2022 враховані не тільки пошкодження, які відбулися 08.08.2022 внаслідок залиття квартири, а й пошкодження які відбулися в 2016 році є необґрунтованими та спростовуються змістом самого висновку.

ОСОБА_2 не погоджується із вказаним висновком та сумнівається в його об`єктивності, водночас розмір завданих збитків ним не спростовано та інших доказів щодо визначення вартості шкоди не надано.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 є власником майна, що стало причиною залиття іншої квартири, відтак зобов`язаний відшкодувати спричинені збитки.

Належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири позивача апелянтом не надано.

Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо того, що на момент подання позову 22.11.2022, позивач не був власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та в порушення вимог ст. 1297 ЦК України, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом лише 11.07.2024.

За ст. 1297 ЦК України, на яку посилається Відповідач, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за вдачею йому свідоцтва про право на спадщину на майно, яке входить до складу спадщини та щодо якого здійснюється державна реєстрація.

Статтею 1298 ЦК України зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Зазначені приписи передбачають, що свідоцтво про право на спадщину можливо отримати не раніше спливу шести місяців з часу відкриття спадщини, за умови звернення до нотаріуса з відповідною заявою у період шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, та не забороняють отримати свідоцтво про право на спадщину після спливу більше ніж шести місяців з часу відкриття спадщини, за умови попереднього звернення до нотаріуса з відповідною заявою у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

У матеріалах справи наявний лист за вих. №357/01-16 від 22.09.2023, за змістом якого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. повідомлено, що 30.09.2022 нею заведена спадкова справа №93/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкоємцем за законом після смерті якої є ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, тобто в даній справі це 08.08.2022.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з 08.08.2022, до пред`явлення до позовної заяви.

Не заслуговують на увагу суду і посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що до позивача не перейшло право на відшкодування шкоди, оскільки за час життя спадкодавця, остання не скористалась своїм право на відшкодування збитків, не вчинила дії по їх оцінці, не висувала претензій щодо їх відшкодування.

Так, матеріалами справи встановлення, що 08.08.2022 ОСОБА_3 , бабуся ОСОБА_1 , виявила залиття своєї квартири АДРЕСА_2 . При цьому в цей же день ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 померла, а тому пред`явлення претензій з її боку об`єктивно було неможливим.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно висновку 01/2022 від 28.10.2022 експерта ОСОБА_5 , вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень оздоблювальних покриттів стін та стель приміщень «1, 2, 4» та технічних ніш над приміщеннями «6, 7» кв. АДРЕСА_4 , які виникли внаслідок залиття з боку квартири АДРЕСА_3 , складає - 46852 грн., а вартість матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття 08.08.2022 приміщень «1,2,4» та технічних ніш над приміщеннями «6, 7» кв. АДРЕСА_4 , які виникли внаслідок залиття з бору квартири АДРЕСА_3 , становить - 43487 гривень (а.с.26-48 т.1).

Так, поняття «матеріальні збитки» та «ремонтно-будівельні роботи» не є тотожними, але у певному контексті одне може бути складовою або формою прояву іншого.

Зокрема, матеріальні збитки це юридичне поняття, яке охоплює всі втрати у майновій сфері особи, зокрема:

вартість зіпсованого або втраченого майна,

витрати на відновлення майна (включно з ремонтом),

витрати, пов`язані з усуненням наслідків шкоди,

втрачену вигоду (якщо вона підлягає відшкодуванню).

В той час, ремонтно-будівельні роботи це фактичні дії або послуги, спрямовані на відновлення пошкодженого майна або приміщення.

Вартість ремонтно-будівельних робіт є частиною матеріальних збитків, тобто ці роботи один із елементів, через які реалізується (матеріалізується) шкода.

Отже, ремонтно-будівельні роботи, здійснені з метою усунення пошкоджень, є способом відновлення пошкодженого майна, а їх вартість становить матеріальні збитки, завдані особі внаслідок пошкодження житла.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості ремонтно-будівельних робіт у розмірі 46852 грн., в решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги змінює судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині визначення розміру відшкодування збитків, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру відшкодування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2024 року в частині розміру відшкодування змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_8 , РНОКПП відсутній) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) вартість матеріальної шкоди у розмірі 43480 гривень.

В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.06.2025

Головуючий

Судді: