Справа № 732/287/25
Провадження 2/732/189/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

11 червня 2025 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Бойко А. О.,

у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (остання відома адреса: АДРЕСА_2 ), Городнянської міської ради Чернігівської області (15100, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Городня, вул. Троїцька, 13, ) про визнання права власності за набувальною давністю,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , які зазначені у технічному паспорті на будинок садибного типу під літерами: А-1 житловий будинок загальною площею 70,5 кв. м., в тому числі 39,3 кв. м. житлової площі, а-1 прибудова, а-2 ґанок з навісом, Б-1 хлів, В-1 гараж, Г-1 хлів, Д-1льох, Е-1 хлів, №1 хвіртка, №2 огорожа.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , було побудовано у 1960 році. 1/3 частина вказаного житлового будинку за життя належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 2/3 його частини - ОСОБА_4 (відповідачці у справі), яка, за твердженням позивачки, більше 10 років тому виїхала за межі України та місце перебування останньої позивачці невідоме.

Позивачка вказала, що вона разом зі своїм сином ОСОБА_5 проживає у спірному будинку з 02 березня 2004 року та більше 20 років безперервно, відкрито, добросовісно володіє та користується вказаним нерухомим майном, зробила капітальний ремонт та здійснено газифікацію будинку, сплачує комунальні послуги в повному обсязі. Крім того, позивачка зазначила, що вона з 2004 року користується земельною ділянкою площею 0,65 га, в тому числі 0,20 га для обслуговування будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_3 , та площею 0,45 га, з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства, а також сплачує податок на землю. Бажаючи набути у власність житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , позивачка звертається до суду.

Ухвалою судді від 28 лютого 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом оголошення про виклик у судове засідання на сайті Судової влади України.

29.04.2025 від відповідачки надійшла заява про визнання позову, з якої слідує, що відповідачка заявлені позивачкою вимоги визнала повністю, не заперечує щодо їх задоволення, просила провести розгляд справи без її участі. До заяви відповідачкою додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , з якого убачається, що прізвище останньої після реєстрації шлюбу 07.08.2014 з ОСОБА_6 « ОСОБА_7 » (а. с. 98-100).

Представник відповідача по справі Городнянської міської ради Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Повноважний представник Городнянської міської ради Чернігівської області Самійленко Д. А. 18.04.2025 подав до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, щодо задоволення позову відповідач не заперечує (а. с. 89).

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Подані відповідачами заяви про розгляд справи без їх участі судом задоволені.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, з`ясувавши позицію відповідачів по суті заявлених позовних вимог, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов наступного висновку.

Дослідженням довідки щодо реєстрації права власності на будинок садибного типу №821 від 14.11.2024, виданої КП «Городнянське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» Городнянської міської ради установлено, що станом на 31.12.2012 право власності на будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Розмір частки ОСОБА_3 1/3, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.06.2001, видане Конотопською сільською радою. Розмір частки ОСОБА_4 1/3, свідоцтво про право власності на житловий будинок від 15.06.2001, видане Конотопською сільською радою та 1/3, свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.11.2001, видане державним нотаріусом Городнянської державної нотаріальної контори Тихоновою Є. М. (а. с. 15).

Як встановлено з письмових доказів справи, ОСОБА_3 на праві приватної власності належало 1/3 частина, а ОСОБА_4 належить 2/3 частини житлового будинку садибного типу з відповідною частиною господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 62 років у с. Конотоп Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану №1 від 05.03.2025 (а. с. 72-73).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все належне їй майно.

Спадкова справа до майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрита приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Совою В. Ф. за заявою дочки спадкодавця ОСОБА_8 . Дочка спадкодавця ОСОБА_9 відмовилася від прийняття спадщини її померлої матері, про що подала нотаріусу відповідну заяву. Дослідженням матеріалів спадкової справи № 42/2018 встановлено, що ОСОБА_8 вже отримала свідоцтва про право на спадщину на належні померлій ОСОБА_3 земельні ділянки (а. с. 63-70).

Дослідженням довідки № 249 від 04.12.2024, виданої Конотопським старостинським округом № 4 Городнянської міської ради Чернігівської області, установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 з 02 березня 2004 року і по теперішній час (а. с. 11). Вказане також підтверджується копією домової книги (а. с. 13) та копіями по господарської книги на домоволодіння за вказаною адресою (а. с. 19-16).

З довідки № 250 від 04.12.2024, виданої Конотопським старостинським округом № 4 Городнянської міської ради Чернігівської області, установлено, що ОСОБА_1 з 2004 року користується земельною ділянкою площею 0,65 га, в тому числі 0,20 га для обслуговування будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_3 , та площею 0,45 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а. с. 10).

З довідки № 16 від 17.01.2025, виданої Конотопським старостинським округом № 4 Городнянської міської ради Чернігівської області, убачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 2004 року і по теперішній час. За період проживання зроблено капітальний ремонт будинку, проведено газифікацію будинку, щорічно проводяться поточні ремонтні роботи (а. с. 12).

Дослідженням копій рахунків за електроенергію, природній газ, податку на землю та квитанцій про їх оплату абонента за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що споживачем та платником за вищевказані комунальні послуги є ОСОБА_1 (а. с. 40-44, 45 зв.-51).

З виготовленого ТОВ «Бюро оцінки та технічної інвентаризації ПРА ВЕКС» технічного паспорта та технічного опису будівель та споруд встановлено, що житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_3 , побудований у 1960 році, з господарськими будівлями та спорудами позначений на плані: А-1 житловий будинок загальною площею 70,5 кв. м., в тому числі 39,3 кв. м. житлової площі, а-1 прибудова, а-2 ґанок з навісом, Б-1 хлів, В-1 гараж, Г-1 хлів, Д-1льох, Е-1 хлів, №1 хвіртка, №2 огорожа. (а. с. 37-39)

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що вони є сусідами позивачки та підтвердили, що позивачка вже тривалий час проживає за адресою: АДРЕСА_3 , веде господарство, підтримує благоустрій та обробляє земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Доводи позивачки про те, що вона більше двадцяти років добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірним майном, робить необхідні дії для збереження такого в належному стані, сплачує комунальні послуги, господарює на земельній ділянці, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на нерухоме майно за набувальною давністю є безпідставними, оскільки сам по собі факт користування позивачкою спірним майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю та не свідчить про добросовісність володіння майном.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20 викладено висновок, що сам по собі факт користування позивачем спірним домоволодінням не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю.

Суд, належним чином оцінивши всі докази у їх сукупності, врахувавши принцип справедливості рішення суду, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачкою не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, позивачка не є добросовісним набувачем спірного житлового будинку, оскільки вона увесь час знала про те, що власниками житлового будинку були ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Обравши спосіб захисту права, передбачений статтею 344 ЦК України, позивачка не надала суду доказів існування передбачених цією нормою підстав для визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок саме за набувальною давністю, а обставини, на які посилається позивачка у позовній заяві, суперечать обраному нею способу захисту права.

Слід зазначити, що незважаючи на повне визнання обома відповідачами заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що таке визнання суперечить закону і вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК та відмовляє у прийнятті визнання відповідачами позову.

Оскільки судом відмолено у задоволенні позові, а тому відсутні й підстави для стягнення на користь позивачки в порядку ст. 141 ЦПК України сплачених судових витрат.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. 344 ЦК України, статтями 10, 12, 81, 82, 141, 211, 223, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Городнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений і підписаний 13.06.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_13 (остання відома адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Городнянська міська рада Чернігівської області (15100, Чернігівська область, Чернігівський район, м. Городня, вул. Троїцька, 13, ).

Суддя А. О. Бойко