15.04.2025 Справа № 469/1052/24
2/469/183/25 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді - Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання - Якубець С.В.,
учасники справи:
представник позивача Руденко К.В. - не з`явився,
відповідач ОСОБА_1 - не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Укрглобал-Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач зазначав, що право вимоги за договором № 3844155 від 24 липня 2023 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту перейшло до ТОВ ФК Укрглобал-Фінанс на підставі укладеного між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ ФК Укрглобал-Фінанс договору факторингу № 24/04/2024 від 24 квітня 2024 року.
Просив також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн..
Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі та відзив, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не підтверджено факт виконання умов кредитного договору кредитором та надання їй коштів унаслідок проведення касових операцій, не надано належних і допустимих доказів обставин отримання коштів відповідно до Постанови правління НБУ від 01 червня 2011 року № 174 Про затвердження Інструкції про проведення касових операцій банками України. Вважає, що позивачем не доведено обставини набрання чинності кредитним договором, а відповідно і зобов`язання за таким договором виконуватися не можуть. Також позивачем не підтверджено факт невиконання відповідачем умов кредитного договору. Зазначає, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, що також відображено в ст..9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність; лише вказаними документами може підтверджуватися обставина надання коштів у безготівковій формі. Зазначає, що відсутній детальний розрахунок заборгованості; відсутні оригінали кредитного договору та графіку погашення кредитних коштів; вважає незаконною вимогу про стягнення комісії. Посилається також на те, що проценти за користування коштами не мають сплачуватися позивачу внаслідок пропущення строку позовної давності. Крім того, відповідачеві не було повідомлено про відступлення прав вимоги; позивачем не доведено факт отримання ним права вимоги до неї. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази та акти виконаних робіт з надання правничої допомоги.
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ Лінеура Україна та відповідачем 24 липня 2023 року укладений договір № 3844155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С097 (а.с.16-34).
Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок Споживача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Згідно з пунктом 3.1 договору, проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.
Відповідальність позичальника у виді штрафу за невиконання або неналежне виконання умов договору врегульована розділом 6 кредитного договору.
Відповідно до пункту 9.3 договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України Про електронну комерцію та нормативних актів НБУ; договір припиняється в день повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін врегульовано пунктом 9.7 договору.
Крім договору, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С097 підписала додаток №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3844155 від 24 липня 2023 року, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.35).
До укладення кредитного договору відповідач ознайомилась і підписала за допомогою електронного підпису паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних (а.с.36-41).
Тому суд не враховує посилання відповідача щодо недоведеності отримання нею кредиту, оскільки кошти відповідачем отримано шляхом здійснення безготівкового переказу.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
На підставі ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.
Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу.
Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.
Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом.
Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.
Судом встановлено, що кредитний договір між позивачем та відповідачем від 24 липня 2023 року підписано шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на належний відповідачу фінансовий номер телефону, що відповідає вказаним вимогам законодавства.
Факт укладення кредитного договору відповідач не заперечує.
Виходячи зі змісту ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", наданий суду через особистий електронний кабінет позивача кредитний договір з додатками, підписаного цифровим підписом сторін у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відхиляючи як необґрунтовані доводи відповідача про відсутність доказів надання (перерахування) відповідачу кредитних коштів, суд враховує, що первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» є фінансовою, а не банківською установою. Зважаючи на положення Закону України «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів, є первинним обліковим документом, що підтверджує факт здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Наданий позивачем інформаційний лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2337-2604 від 26 квітня 2024 року містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку, визначену відповідачем в договорі кредиту, що у сукупності з копією кредитного договору, довідкою АТ КБ "ПриватБанк" належним чином підтверджує факт надання кредитних коштів відповідачу. Вимога відповідача про надання саме первинних бухгалтерських документів є помилковою, оскільки платіжні операції в даному випадку здійснювалися через небанківську платіжну систему, і відповідний інформаційний лист є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію.
Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів, мав можливість представити суду по такому рахунку виписку, проте правом надання таких доказів відповідач також не скористався.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами укладеного сторонами кредитного договору та відповідачем не спростований.
Власного контррозрахунку заборгованості відповідачем не надано, висновків судової бухгалтерської експертизи не надано.
За такого суд приходить до висновку про відповідність наданого позивачем розрахунку обставинам справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078, ч.1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
На підставі ч. 2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом (ч.3 ст.95 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.5-6 ст.95 ЦПК України учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Стаття 100 ЦПК України визначає, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Отже, надані за допомогою підсистеми "Електронний суд" копії кредитного договору та графіку погашення кредиту, а також договору про перехід права вимоги подані у порядку, встановленому ЦПК України ; обґрунтованих сумнівів щодо відповідності поданих позивачем паперових копій електронних доказів їх оригіналам відповідач не заявила.
Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України установлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно зі ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до обставин справи, кредитний договір між відповідачем та ТОВ "Лінеура Україна" укладено 24 липня 2023 року, строк кредиту 360 днів, періодичність сплати платежів кожні 30 днів; із зазначеним позовом позивач звернувся до суду 15 липня 2024 року, тобто до спливу визначеного ст.257 ЦК строку, у зв"язку з чим посилання відповідача на сплив позовної давності є безпідставними.
Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.1 ст.26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Відповідно до ст.30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, позивачем надано копію договору № 03/07/2023 від 03 липня 2023 року про надання юридичних послуг (а.с.85-87), копію акта приймання-передачі наданих послуг № 69 від 03 червня 2024 року до договору № 03/07/2023 від 03 липня 2023 року про надання юридичних послуг (а.с.91), копію витягу з реєстру №1 від 03 червня 2024 року до акта приймання-передачі наданих послуг № 69 від 03 червня 2024 року до договору № 03/07/2023 від 03 липня 2023 року про надання юридичних послуг (а.с.92), копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 06 червня 2024 року, згідно з якою позивач сплатив послуги адвоката Руденка К.В. у розмірі 5000,00 грн. (а.с.93).
При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами, є співмірними із складністю даної справи, тому суд не бере до уваги заперечення відповідачки стосовно відсутності будь-яких доказів та актів виконаних робіт правничої допомоги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 5000,00 грн..
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-
у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Факторингова компанія Укрглобал-Фінанс до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: