ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 червня 2025 року

м. Харків

справа №638/14775/17

провадження №22-ц/818/744/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Курила О.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Макаренко Оксани Андріївни на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Подус Г.С., -

в с т а н о в и в:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Допущено поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі № 638/14775/17 задоволено. Допущено поворот виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 особи, яка не брала участі у справі, проте вважає, що оскаржуваними рішеннями порушуються її права та законні інтереси, адвокат Макаренко Оксана Андріївна просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення у справі відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що судом першої інстанції не враховано, що розглядаючи заяву про поворот виконання рішення шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , дане судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі. Так, зокрема, в матеріалах справи містяться докази того, що право власності на спірну квартиру набув не позивач у справі (стягувач у виконавчому провадженні) ОСОБА_2 , а третя особа. Судом було досліджено протокол про проведені електронні торги з реалізації спірної квартири від 29.10.2018 року № 365978 ДП "СЕТАМ", за яким переможцем визнано ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 . При цьому, судом не було ані залучено ОСОБА_4 до розгляду справи, як покупця спірної квартири, ані ОСОБА_3 як власницю квартири на момент розгляду справи. Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції фактично прийняли рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, а саме власниці квартири - ОСОБА_3 . Через незалучення ОСОБА_3 до участі у справі як третьої особи, фактично вона була позбавлена процесуальних права та обов`язків, встановлених для учасників справи, що привело до ухвалення незаконного судового рішення, якими фактично порушено її конституційні права, спочатку на судовий захист і, як наслідок, право власності. Стягувачем у справі були отримані саме грошові кошти, а не право на спірний об`єкт нерухомого майна, тому вимоги ОСОБА_1 про поворот виконання рішення шляхом поновлення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 є безпідставними. Таким чином, висновок суду про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи. За таких обставин, при розгляді заяви про поворот виконання рішення, мало місце порушення ч.6 ст. 444 ЦПК України. У даній справі переходу права власності на квартиру АДРЕСА_1 між стягувачем ( ОСОБА_2 ) і боржником ( ОСОБА_1 ) не відбулося, що підтверджується протоколом електронних торгів N 365978 від 29 жовтня 2018 року, а також актом реалізації майна вих. №2998 від 12.11.2018 року. Таким чином, допущений у оскаржуваному рішенні поворот виконання насправді не є поверненням сторін виконавчого провадження в попереднє становище та не є поверненням стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням, оскільки ОСОБА_3 не є стороною вказаного виконавчого провадження та не була стороною у спорі у цій справі. Таким чином, вказаний у оскаржуваному судовому рішенні спосіб повороту виконання суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011, оскільки захист майнових прав ОСОБА_1 відбувається не за рахунок повернення стягувачем ( ОСОБА_2 ) всього одержаного за скасованим рішенням, а за рахунок іншої особи ( ОСОБА_3 ), яка навіть не була стороною у спорі. Судом зроблено хибний висновок щодо наявності факту правонаступництва у виконавчому провадженні, який не відповідає обставинам справи та, відповідно, безпідставно застосовано положення ч. 1 ст. 442 ЦПК України, за якою у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. ОСОБА_2 як стягувач з виконавчого провадження не вибувала, її не було замінено у порядку, встановленому чинним законодавством. Заміна кредитора не відбувалась. Таким чином, судом невірно застосовано ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" та правову позицію Верховного Суду України у справі N 6-122 цс 13. Окрім того, судом безпідставно застосовано норми Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", які в даному випадку застосуванню не підлягали, а також не застосовано ст. 388 ЦК України, якою врегульовано право власника на витребування майна від добросовісного набувача. Тобто, у випадку, що розглядається, суди мали зазначити про те, що при розгляді заяви про поворот виконання рішення має місце спір про право власності між відповідачем у справі ( ОСОБА_1 ) та третьою особою ОСОБА_3 , тому такий спір не має розглядатись в межах даної справи та спосіб повороту виконання рішення, обраний ОСОБА_1 не відповідає наведеному вище Рішенню Конституційного Суду України та ст. 388 ЦК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Виходячи зі змісту положень даної статті, особи, які не брали участі у розгляді справи, але звертаються з апеляційною скаргою, оскільки вважають, що суд вирішив питання про їх права та обв`язки, повинні довести, а апеляційний суд повинен з`ясувати наявність правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі.

Стаття 367 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про поворот виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що для настання повороту виконання рішення суду надані відомості, що у порядку виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яке скасовано постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року. Враховуючи скасування судового рішення за яким право власності вибуло від відповідача, у відповідності до частини 1 статті 444 ЦПК України виникає необхідність в здійсненні повороту виконання рішення шляхом повернення спірної квартири у власність ОСОБА_1 .

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року, залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі еквівалентній 100 000 доларів США, 3% річних у сумі 19 250 доларів США, всього в сумі еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складає 3 209 446 грн. В рахунок погашення заборгованості, за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі еквівалентній 100 000 доларів США, 3% річних у сумі 19 250 доларів США, всього в сумі еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складає 3 209 446 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., яка розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку, - із застосуванням визначеної статті 38 Закону України «Про іпотеку» процедури продажу шляхом надання іпотекодержателю ОСОБА_2 права продажу предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю на її власний розсуд за ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна на момент продажу з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення ОСОБА_2 всіх передбачених нормативно-правовими актами дій, необхідних для здійснення продажу предмету іпотеки. Вжито заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки шляхом передачі його в управління ОСОБА_2 на період до його реалізації. Встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за 800 000, 00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 7000 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1320 грн (т. 1 а.с. 206-212, т. 4 а.с. 48-54).

Постановою Верховного Суду від 20 травня 2020 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Постанову Харківського апеляційного суду від 08 січня 2020 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( т. 4 а.с. 156-164).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, залишено без змін постановою Верховного суду від 30 березня 2023 року, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 7000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у загальному розмірі 28 664,80 грн (т. 5 а.с. 80-84, т. 6 а.с. 71-76).

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року. Згідно пунктом 9 частини 1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як на підставу вимог заяви про поворот виконання рішення суду, ОСОБА_1 посилалась на те, що оскільки заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині звернення стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 61,3 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, яка розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку було скасовано то наявні підстави для повороту виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

У відповідності до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 10 ст. 444 ЦПК України встановлено, що заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо:

а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти;

б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Матеріали справи свідчать про те, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у цивільній справі N 638/4037/24 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 02 червня 2010 року у сумі, еквівалентній 100 тис. доларів США, 3 % річних у розмірі 19 250 доларів США, всього в сумі, еквівалентній 119 250 доларів США, що на час пред`явлення позову складало 3 209 446 грн.

На виконання вказаного судового рішення Дзержинським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 638/14775/17 від 05 лютого 2018 року про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3 209 446,00 грн.

З метою примусового виконання виконавчого листа № 638/14775/17 від 05 лютого 2018 року, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було відкрито виконавче провадження № 55822099, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 лютого 2018 року та накладено арешт на майно боржника.

Предметом виконавчого провадження було саме стягнення грошових коштів, а тому реалізація майна у виконавчому провадженні відбувалася в загальному порядку, визначеному для реалізації арештованого майна боржника, відповідно до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження».

В межах виконавчого провадження № 55822099 у порядку, встановленому для виконання судових рішень, передбаченому ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, 29 жовтня 2018 року відбулися електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними протоколу № 365978 від 29 жовтня 2018 року.

Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 29.10.2018 року № 365978 ДП "СЕТАМ", переможцем визнано ОСОБА_4 .

Згідно з актом про реалізацію предмета іпотеки у виконавчому провадженні № 55822099 вих. №2998 від 12.11.2018 року ціна продажу предмета іпотеки: 786 953,60 грн. 60 коп.

Кошти у розмірі 31732,00 грн. 00 коп. сплачені переможцем електронних торгів з реалізації арештованого рухомого майна на поточний рахунок організатора електронних торгів ДП СЕТАМ в якості гарантійного внеску та зараховані в рахунок виконання зобов`язання по оплаті суми винагороди. Розмір винагороди організатора електронних торгів ДП СЕТАМ, яку покупець сплатив додатково, становить 7615,68 (грн. 68 коп., в т.ч. ПДВ 20% та перерахована переможцем електронних торгів на п/р НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , в ПАТ Державний ощадний банк України, МФО 322669, одержувач ДПСЕТАМ. Призначення платежу: додаткова винагороди згідно протоколу № 365978 від29 жовтня 2018 року. Сума коштів, 747605,92 грн. перераховані за придбаний предмет іпотеки в повному обсязі 08.11.2018 року переможцем електронних торгів на депозитний рахунок: р/р НОМЕР_5 , код ІПН НОМЕР_6 в ПАТКБ Приват Банк, МФО 351533, одержувач ПВ Близнюков Юрій Володимирович. Призначення платежу: оплата за лот № 305393 згідно протоколу № 365978 від 29 жовтня 2018 року.

На момент проведення торгів, рішення суду за яким було видано виконавчий документ було чинним, а сам виконавчий лист не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Кошти від реалізації квартири в межах виконавчого провадження були спрямовані на погашення заборгованості позивача перед ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги, за якими ОСОБА_4 набув у власність спірну квартиру, не визнані недійсними у встановленому законом порядку, свідоцтво про право власності не оспорювалось.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.02.2020 року ОСОБА_3 придбала спірну квартиру у особи, яка визначена переможцем торгів.

На момент придбання квартири апелянтом ОСОБА_3 , рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2017 року у цивільній справі N 638/14775/17 було чинним.

Даних про оспорювання правомірності набуття ОСОБА_3 права на спірну квартиру матеріали справи не містять.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що заявницею не оскаржувалися електронні торги, акт про реалізацію предмета іпотеки, на підставі яких приватним нотаріусом видавалося Свідоцтво про право власності на майно.

Вимоги ОСОБА_1 про відновлення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , реалізованої в межах процедури продажу з електронних торгів при виконанні судового рішення про стягнення боргу, не є поворотом виконання рішення в розумінні ст.444 ЦПК України.

За вказаних вище обставин, судова колегія вважає, що правових підстав для здійснення повороту виконання заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 року у спосіб, зазначений заявником, не вбачається.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія доходить висновку, що заявником невірно обрано спосіб захисту своїх прав, оскільки, враховуючи реалізацію нерухомого майна в межах процедури проведення прилюдних торгів у порядку примусового виконання рішення суду, вимога щодо повернення майна або відновлення державної реєстрації за попереднім власником має розглядатися за правилами позовного провадження, оскільки такі вимоги носять майновий характер, що узгоджується з висновком Верховного Суду від 05 травня 2020 року викладеним у справі № 658/122/18.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про поворот виконання рішення у спосіб, про який просила заявник.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 382 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано раніше прийняту постанову суду апеляційної інстанції.

У зв`язку із наявністю підстав для скасування ухвали суду першої інстанції за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, проте оскаржуваним рішенням порушуються її права та законні інтереси постанова суду апеляційної інстанції від 13 липня 2023 року також підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Макаренко Оксани Андріївни задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2023 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Постанову Харківського апеляційного суду від 13 липня 2023 року - скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: О.М. Курило

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 13.06.2025 року.