Справа № 303/2790/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «Діджи фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, вказуючи, що 27.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс»» укладеного договір № 0 про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі на сайті товариства https://cashberry.com.ua/ в особистому кабінеті відповідача з використанням одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідачем обрано один із варіантів підписання договору, тим самим підтверджено прийняття умов договору № 0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021, тобто відповідач розуміла умови кредитування та усвідомлювала відповідальність щодо належного виконання умов договору. Товариство виконало умови договору та перерахувало кошти на банківську карту відповідачки в розмірі 5900 грн строком на 30 днів на споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язана з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника). Кредитні кошти надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту. Сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення відповідних спеціальних умов. Термін платежу зазначається у спеціальних умовах, а також розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті. Факт перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальниці, підтверджується доданою до позовної заяви копією листа АТ «ПУМБ» за №КНО-/55 від 02.08.2024 та витягом з додатку до нього. Відповідачка свої зобов`язання за договором не виконувала та не повернула грошові на умовах та в строки передбачені вказаним договором. 05.09.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ТОВ «Діджи фінанс» уклали договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвест фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Діджи фінанс» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи фінанс» зобов`язується їх прийняти та сплатити ТОВ «ФК «Інвест фінанс» суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором, що підтверджується копією вказаного договору. ТОВ «ФК «Інвест фінанс» відступило ТОВ «Діджи фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором №0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021. Згідно договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 сума боргу перед новим кредитором складає 25 246,69 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту становить 5900грн, заборгованість за відсотками становить 19 346,69 грн. Позивачем вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення досудової вимоги від 30.10.2023 № -АВ на адресу відповідача, в якій рекомендував сплати заборгованість за договором № 0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021 у розмірі 25 246,69 грн до 30.11.2023. У випадку невиконання вищевказаної вимоги, щодо оплати заборгованості за кредитним договором у встановлений термін, буде ініційовано заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку з подальшим пред`явленням судового рішення до примусового виконання. Товариство просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 0 від 27.03.2021 в розмірі 25 246,69 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2025 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України для такого порядку розгляду.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до закону та умов договору.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні, встановлений строк (термін) то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 27.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, що підтверджується копією зазначеного договору. Вказаний договір було укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту товариства, що опубліковані на веб-сайті товариства https://cashberry.com.ua/, підписаний електронним підписом та акцептований відповідачем, шляхом одноразового ідентифікатора. За умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у сумі 5900,00 грн на строк 30 днів, для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.5 договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за ставкою 624.15% річних (п. 1.6 договору), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору складає за ставкою 8926.7 грн (п. 1.7 договору).

Судом встановлено, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується інформаційною довідкою від 14.12.2022 № 62/6669/12 ТОВ «Платежі онлайн», а відповідачка підтвердила виникнення у неї зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти.

У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Вищезазначене узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

З доданої до позовної заяви інформаційної довідки від 14.12.2022 № 62/6669/12 ТОВ «Платежі онлайн» вбачається, що 27.03.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 5900,00 грн.

05.09.2022 ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» уклало договір факторингу № 556/ФЛ-22 з ТОВ «Діджи фінанс» про відступлення права вимоги за кредитним договорами до позичальників, у тому числі за договором № 0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021 до ОСОБА_1 . З додатку № 1 до договору факторингу № 556/ФЛ-22 від 05.09.2022 встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача в розмірі 25 246,69 грн.

Таким чином, судом встановлено факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором № 0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021 у розмірі 25 246,69 грн.

Позивач направив відповідачу досудову вимогу від 30.10.2023 № -АВ, в якій рекомендував відповідачці сплатити заборгованість за договором № 0 про надання споживчого кредиту від 27.03.2021 до 30.11.2023, а в разі невиконання зобов`язань по договору ТОВ «Діджи фінанс» буде змушено звернутись до суду для захисту порушених прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором.

Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Статті 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У судовому засіданні установлено, що кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, але відповідачка у порушення умов кредитного договору, а також вимог діючого законодавства не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, а тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 5900,00 грн, процентів на дату відступлення права вимоги у розмірі 19 346,69 грн, а всього 25 246,69 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до правових висновків висловлених Верховним Судом у справі №922/1964/21 від 16.11.2022 учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

При цьому, суд приходить до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20,від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

Водночас суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Судом встановлено, що 01.01.2025 між ТОВ «Діджи фінанс» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем укладено договір про надання правової допомоги № 42649746. Додатковою угодою від 02.04.2025 № 0 до договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року розширено розділ «1.предмет договору» та доповнено новим пунктом. Згідно акту про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позов ТОВ «Діджи фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості надано наступний склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, а саме: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи фінанс» вартістю 3750 грн за 2,5 години; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач вартістю 3750 грн за 2,5 години; формування додатків до позовної заяви (письмові докази) вартістю 750 грн за одну годину роботи; консультація щодо документів та доказів - надання юридичних консультацій щодо правильності оформлення і подачі документів, оцінка їх сили у судовому процесі вартістю 750 грн за одну годину роботу. Всього 9 000 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відповідачем не заявлено, тому з нього підлягає стягненню витрати позивача на професійну правничу допомогу на підставі п.1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137, 141 ЦПК України у розмірі 9000,00 грн.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 273, 354, 355, 280-282 ЦПК України, ст. 520, 526, 527, 530, 611, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42649746) 25 246,69 гривень (двадцять п`ять тисяч двісті сорок шість гривень шістдесят дев`ять копійок) заборгованості, 2422,40 гривень (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору, 9 000 гривень (дев`ять тисяч гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя