Справа №716/860/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2025 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Кульки О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2024 ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №05407-06/2024 в розмірі 2562,00 грн, №79877341 в розмірі 14109,91 грн, за якими Товариство набуло права грошової вимоги, посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом за вказаними кредитними договорами перед первісним кредитором не виконала.

Ухвалою судді від 14.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

23.05.2025, тобто у строк визначений ухвалою судді від 14.05.2025, відповідачка подала відзив, за змістом якого, зокрема, вважала недоведеним належними доказами факт отримання відповідачкою грошових коштів від первісного кредитора за кредитними договорами №05407-06/2024 від 04.06.2024, №79877341 від 12.04.2024.

27.05.2025 позивач надав відповідь на відзив та клопотання про витребування з АТ КБ «ПриватБанк» доказів: інформації про наявність у ОСОБА_1 карткових рахунків відкритих у банку 12.04.2024 та 04.06.2024; щодо належності їй карткового рахунку НОМЕР_1 ; виписки по рахунку НОМЕР_1 щодо надходження 12.04.2024 грошових коштів в сумі 5500,00 грн, 04.06.2024 8400,00 грн.

Одночасно з поданням клопотання про витребування доказів позивачем подано клопотання про поновлення строку для витребування та подання доказів.

Клопотання мотивоване тим, що до позовної заяви Товариство надало всі наявні у нього на момент відступлення права вимоги докази, в тому числі докази перерахування 04.06.2024 коштів в розмірі 8400,00 грн на карту НОМЕР_1 через сервіс онлайн-платежів iPay.ua, а більш детальна інформація становить банківську таємницю і не може бути отримана позивачем. Також вказує на те, що відповідачка, заперечуючи факт отримання кредитних коштів, так само зобов`язана подати докази на підтвердження своїх заперечень та має можливість самостійно отримати інформацію про належність їй карти, рух коштів по кратці, однак будує свою позицію на концепції негативного доказу, що суперечить засадам змагальності.

06.06.2025 від відповідачки надійшло клопотання про заперечення щодо заяви про витребування доказів, мотивоване тим, що строк для подання позивачем доказів обмежений поданням позову. Що при звернені до суду з позовом позивач самостійно визначив обсяг доказів, якими він підтверджуватиме позовні вимоги, а тому має нести ризик не вчинення процесуальних дій подання доказів. Просила відмовити в клопотанні про витребування доказів.

Дослідивши клопотання та заяви сторін, суд приходить до таких висновків.

Пунктом 2, 6 ч.1 ст.43 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам та користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За змістом положень ч.2, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України).

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Відповідно до ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Статтю 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Зазначена норма гарантує «право на суд», одним з елементів якого є право на доступ до суду, тобто право ініціювати судовий розгляд цивільної справи (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі за текстом - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golderv. theUnitedKingdom), заява № 4451/70, § 36).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «МірагальЕсколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавляє позивача, або інших учасників справи права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Під час розгляду клопотання про поновлення строку на подання доказів, витребування доказів встановлено, що докази, які просить витребувати позивач не могли бути надані ним самостійно, оскільки відповідно до ст.60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, яка, відповідно до ст.62 вищевказаного Закону, розкривається за рішенням суду.

Необхідність подання позивачем доказів про витребування яких він просить суд, виникла після не визнання відповідачем обставин отримання кредитних коштів, шляхом їх перерахування на банківську карту, про що зазначено у відзиві і не підтвердження цих обставин (заперечень) відповідачем самостійно.

Відповідно до ч.1-3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд, в свою чергу, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи наведені норми процесуального закону, практику Європейського суду з прав людини, доводи представника позивача, викладені в клопотанні про поновлення строку та витребування доказів, необхідність подачі яких виникла після невизнання відповідачем обставин справи, викладених у відзиві, не надання відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень в супереч положенням щодо змагальності, неможливості подання вказаних доказів самостійно позивачем з огляду на охорону відомостей, що становлять банківську таємницю Законом, суд приходить до висновку про можливість поновлення представнику позивача процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів та про витребування доказів судом.

Таке рішення суду забезпечить виконя завдань в цивільного судочинства, сприятиме повному всебічному з`ясування обставин справи, забезпечить рівність прав учасників справи.

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 43, 81, 82, 83, 84, 126, 127, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» строк для подання доказів у справі.

Клопотання представника позивача Пер`ян Ангеліни Андріївни про витребування доказів задовольнити.

Витребувати від АТ КБ «ПриватБанк»:

1.Інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткових рахунків відкритих у банку 12.04.2024 та 04.06.2024;

2.Інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) карткового рахунку НОМЕР_1 ;

3.Виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 );

4.Інформацію про надходження 12.04.2024 року на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 5500,00 грн.

5.Інформацію про надходження 04.06.2024 року на картковий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) грошових коштів в сумі 8400,00 грн.

Копію ухвали направити сторонам для відома, Головному центру обробки спеціальної інформації АТ КБ «Приват Банк» для виконання.

Судове засідання по цивільній справі відкласти на 10:00 годину 24.06.2025 року.

Повний текст ухвали проголошений 12.06.2025 о 16:30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.Є. Вайновська