Справа № 285/573/25
провадження у справі №2/0285/750/25
06 червня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,
за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,
сторони у справі:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС", представник позивача Руденко К.В.,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
31.01.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю " Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС" ( надалі ТОВ ФК "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС") звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Договором № 1154058 про надання споживчого кредиту від 02.12.2023 станом на 29.07.2024 у загальному розмірі 55 520,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 02.12.2023 між ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем було укладено Договір № 1154058 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування ( 803%) річних.
Договір про надання споживчого кредиту було укладено в електронному вигляді за допомогою ІТС та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Кредитні кошти було перераховано відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_1 у розмірі 9 000,00 грн 02.12.2023.
29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ ФК "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС" укладено Договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1154058 про надання споживчого кредиту від 02.12.2023 перейшло до позивача.
Станом на 29.07.2024 загальний розмір заборгованості відповідача становить 55 520,00 грн.
Оскільки відповідач не сплатив наявну заборгованість, що порушує права позивача, змушені звернутися до суду з даним позовом.
До позовної заяви також долучено клопотання про витребування доказів.
04.02.2025, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22.04.2025 ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, зобовязано АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надати суду: інформацію чи емітувалася на ім`я ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжна картка № НОМЕР_1 ; інформацію ( виписку ) з карткового рахунку про рух грошових коштів по платіжній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 02.12.2023 по 07.12.2023 з відображенням часу ; інформацію щодо фінансового номеру телефону по платіжній картці № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 02.12.2023 по 07.12.2023.
06.05.2025 на виконання ухвали суду від 22.04.2025 до суду надійшла інформація від АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений рекомендованою поштою, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.
Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.
З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення за наступних підстав.
Судом встановлено, що 02.12.2023 між ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ» (Товариство) та відповідачем ОСОБА_1 (Споживач) укладено Договір № 1154058 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort».
Договір укладено в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у відповідності до вимог Закону України Про електронну комерцію.
Відповідно до умов Договору Товариство зобов`язалося надати Споживачу кошти в кредит, а Споживач зобов`язався одержавти та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором ( п. п.1.2 Договору).
Між сторонами погоджено : сума кредиту 9 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору ( під час строку дії Договору).
Умови Договору також містять інформацію про орієнтовну реальну річну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Відповідно до п. 2 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Споживача за реквізитами електронного платіжного засобу ( платіжної картки ) № 5355 28ХХ ХХХХ 4152. Дата надання кредиту 02.12.2023 або 03.12.2023.
Як встановлено судом, ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ» виконало умови Договору та надало відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 9 000,00 грн, що слідує з повідомлення фінансової установи з переказу коштів без відкриття рахунку ТОВ «ПЕЙТЕК», з повідомлення АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та відповідних виписок про рух коштів по картці № НОМЕР_1 , що емітована на ім`я відповідача.
29.07.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТОВ ФК "УКРГЛОБАЛ ФІНАНС" укладено Договір факторингу № 29/07/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 1154058 від 02.12.2023 перейшло до позивача.
Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу за боржником ОСОБА_1 відповідно до Договору № 1154058 станом на 29.07.2024 рахується заборгованість у загальній сумі 55 520,00, з яких - 9 000,00 грн тіло кредиту, 46 520,00 грн - проценти, нараховані за період 02.12.2023 по 29.07.2024.
Матеріали справи також містять розрахунок заборгованості за Договором № 1154058 станом на 29.07.2024, виконаний первісним стягувачем.
Як встановлено судом відповідач не виконує умови Договору, заборгованість за Договором не погашає, проценти за користування кредитними коштами не сплачує, у зв`язку з чим виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вирішуючи спір, суд керується наступними правовими нормами.
За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).
За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 1154058 . Зазначений Договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Таким чином судом встановлено, що у порушення умов Договору про надання споживчого кредиту відповідач не сплатив кредитні кошти, зокрема не повернув тіло кредиту, не сплатив проценти за користування кредитом. Проти вказаних обставин від відповідача не надійшло заперечень
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наданими представником позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено право вимоги позивача до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову у повному обсязі .
Вирішуючи питання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, представником позивача у справі заявлено про компенсування позивачу понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.
В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених ними витрат є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.
У зв`язку з вищезазначеним, суд зменшує понесені витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають компенсації позивачу, та визначає їх розмір у сумі 5 000 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.
Оскільки судом задоволено повністю позовні вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн ( понижений коефіцієнт 0,8% ) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 280 282, 284, 289, 352, 354, 355Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРГЛОБАЛ - ФІНАНС" заборгованість за Договором № 1154058 про надання споживчого кредиту від 02.12.2023 станом на 29.07.2024 у розмірі 55 520 ( п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн 00 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві ) грн 40 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування сторін :
відповідач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).
Дата складення повного судового рішення 11.06.2025.
Суддя А.В.Михайловська