Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1652/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Стасюк Ю.П., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Наталією Миколаївною від 23.04.2021 року за реєстровими № 232;233, в якому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці (позивачці) ОСОБА_1 , яка спадщину прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦКУ України, оскільки на момент смерті проживала разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно немає. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.02.2021 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 гіомер брат позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 17.11.2020 року. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер брат позивачки ОСОБА_6 .

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні в нотаріальну контору для оформлення позивачкою спадщини в порядку спадкування за заповітом на вищевказане спадкове майно, нотаріусом було роз`яснено, що для оформлення спадщини спадкоємцю необхідно надати правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Внаслідок чого, позивачка змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом.

Позивачка та її представник про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явилися, однак представник позивачки подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити.

Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленим належним чином своєчасно, в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1

На випадок своєї смерті спадкодавець залишила заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Юска Наталією Миколаївною від 23.04.2021 року за реєстровими № 232;233, в якому все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці (позивачці) ОСОБА_1 .

Заповіт заповідачем не змінено і не скасовано.

Таким чином позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Інших спадкоємців немає, оскільки батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а брати позивачки також померли.

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на який не виготовлено правовстановлюючі документи та який рахується за спадкодавцем ОСОБА_2 відповідно до довідки № 20.7-20/24 від 14.01.2025 року, яка видана Виноградівською міською радою згідно по господарської книги № 8, особовий рахунок № НОМЕР_5 .

Суд констатує, що позивачка після смерті своєї матері, як спадкоємець за заповітом спадщину прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент смерті проживала разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідками Виноградівської міської ради №217 від 14.03.2022 та №20.7-20/22 від 14.01.2025 р.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Юски Н.М. , однак отримала у приватного нотаріуса відмову у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом за №26/39/2022/02-14 від 28.05.2025, на підставі того, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Разом з цим спадкодавець за життя не вчинила передбачених чинним законодавством дій щодо державної реєстрації належного їй житлового будинку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до даних технічного паспорта від 01.03.2025 року та довідки КП "Виноградівське РБТІ" від 18.03.2025 № 306, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений, рік будівництва будинку - 1973; вартість станом на березень 2025 р. становить 370392 (триста сімдесят тисяч триста дев 'яносто дві) грн.

Загальна корисна площа житлового будинку становить 93,5 м.кв., в тому числі житлова площа 54,4 м.кв.

Згідно архівних даних КП « Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 р. на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 правовстановлюючі документи не оформлені.

Згідно довідки Виноградівської міської ради від 14.01.2025 р. №20.7-20/24 житловий будинок рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 09.06.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко