РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/5737/24

провадження у справі №2/0285/478/25

09 червня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді Помогаєва А.В.,

при секретарі судового засідання Ковальчук М.В.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Кобриної Ніни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на 28/100 частин житлового будинку,-

УСТАНОВИВ:

13.11.2024 позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просила наступне:

- визнати дійсним договір купівлі-продажу 28/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 30.11.2009 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості покупця, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості продавця, за ціною 5000 доларів США.

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 28/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ; припинивши право власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер: НОМЕР_1 від 27.08.2003 року).

В обґрунтування позову зазначає, що 30.11.2009 між нею та відповідачем було укладено усний договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна - 28/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Суттєвими умовами укладеного договору була повна оплата за частину будинку в розмірі 5000,00 доларів CША, про що відповідачем особисто було надано розписку простої письмової форми в присутності свідків. Позивач отримала технічну документацію на будинок та нотаріальну довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Мякотіною Н.Ф. на вчинення у якості представника дій з підготовки усіх необхідних документів для посвідчення договору купівлі-продажу. Проте, відвідати нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу в письмовій формі та його нотаріального посвідчення виявилось неможливим, оскільки ОСОБА_3 раптово повернулася до Російської Федерації, де вона постійно проживала, про що повідомила телефоном, пообіцявши під час наступного свого приїзду спільно відвідати нотаріуса. За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку.

Протягом всього часу з дати укладення договору купівлі-продажу позивач проживає в будинку, здійснила його ремонт, маючи надію на спільне з продавцем відвідання нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі-продажу частини будинку та подальшої реєстрації права власності в установленому законом порядку.

Разом з тим, у зв`язку з широкомасштабним вторгненням РФ на територію України можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку втрачена. Засоби зв`язку з відповідачем у позивача відсутні. Втрата можливості вирішення даного спору у позасудовому порядку підтверджується: 1) інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» про припинення доставки поштових відправлень до/з країни-агресора з перших днів повномасштабного вторгнення; 2) інформацією Міністерства закордонних справ України, що 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та Росією, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією проти України; 3) функціонування закордонних дипломатичних установ України на території РФ та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено.

У судовому засіданні позивач та її представник позов просили задовольнити. Дали пояснення по суті спору. Позивач пояснила, що відповідач ОСОБА_3 є її рідною сестрою, яка успадкувала частку вищезазначеного будинку після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла у 2001 році. Оскільки ОСОБА_3 постійно проживала у м. Москва, РФ, сторони досягли згоди про викуп позивачем частки будинку (28/100) у відповідача за 5000 доларів США. Зазначену суму ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 30.11.2009. Нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу на той час було неможливе, оскільки існувала необхідність виготовлення технічної документації на будівлю сараю, збудованого на території домоволодіння. З метою її оформлення, ОСОБА_3 видала ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність 30.11.2009. Після виїзду ОСОБА_1 за межі України відсутня можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, який фактично виконаний сторонами.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася. Про час і місце судового розгляду повідомлялась через оголошення на сайті суду. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. За таких обставин суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно, на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 Цивільного кодексу України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою статті 220 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини другої статті 220 Цивільного кодексу України/якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 були співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-15).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2003 ОСОБА_3 набула право власності на 28/100 часток у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходдиться в АДРЕСА_2 (а.с. 14)

Дане свідоцтво містить інформацію про ОСОБА_3 , яка на той час була громадянкою РФ та проживала у м. Москва.

30.11.2009 ОСОБА_3 у присутності свідків склала розписку про отримання від ОСОБА_1 грошей у сумі 5 000 доларів США за продаж частки (28/100) вищезазначеного будинку (а.с. 22).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що у листопаді 2009 року його мати ОСОБА_1 (позивач у даній справі) та тітка ОСОБА_3 (відповідач у даній справі) домовились про укладання договору купівлі-продажу 28/100 часток будинку, в якому на той час постійно проживала позивач. В якості оплати ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 5000 доларів США. Свідок ОСОБА_5 був присутній при переданні коштів та складанні розписки. Він надавав матері допомогу в оформленні технічної документації на будинок із сараєм. Скласти нотаріально посвідчений договір на теперішній час неможливо, у зв`язку з тим, що відповідач є громадянклю РФ та не має можливості прибути в Україну.

Суду також надано копію нотаріально посвідченої довіреності від 30.11.2009, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 бути представником з питань будівництва або ремонту надвірної будівлі (сараю), погодження меж земельних ділянок у АДРЕСА_2 (а.с.21).

Назву міста змінено на Звягель, назву вулиці змінено на АДРЕСА_1 .

Сукупність встановлених судом обставин свідчить про те, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу 28/100 ідеальних частин житлового будинку. При цьому ОСОБА_1 30.11.2009 виконала своє зобов`язання щодо оплати майна. Після цього вона набула реальну можливість користування будинком повністю. Доказів наявності будь-яких обмежень позивача у використанні частки будинку, яка належала відповідачу, судом не встановлено. Можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу втрачено.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що сторонами укладено та повністю виконано договір купівлі-продажу 28/100 ідеальних частин будинку.

Згідно зі статтею 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, право власності на нерухоме майно, що є предметом спору, набуте ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу продажу 28/100 ідеальних частин будинку визнаного судом дійсним, виникне у ОСОБА_1 з дня державної реєстрації цього права.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону абс незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне майно.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 28/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 30.11.2009 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості покупця, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості продавця, за ціною 5000,00 доларів США.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 28/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ; припинивши право власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер: 2008687 від 27.08.2003 року).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.06.2025.

Суддя А.В. Помогаєв