Справа № 308/2335/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засіданні - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», код 00032129, адреса: вул. Госпітальна, 12Г, м. Київ, в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», , адреса: вул. Корзо, 15, м. Ужгород, Закарпатська область,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Сектор державної реєстрації Ужгородської районної державної адміністрації, , адреса: вул. Загорська, 10, м. Ужгород, Закарпатська область,

про зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», в якій просить зняти обмеження з нерухомого майна (житлового будинку), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 48, адреса: АДРЕСА_1 , накладених на підставі повідомлення Ужгородського відділення Ощадбанку України б/н від 27.08.1990 та на підставі повідомлення Ужгородського відділення Ощадбанку України б/н 17.07.1996.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що дані обтяження порушують право позивача на розпорядження своєю власністю. Позивач звертався до відповідача з метою встановлення підстав для накладення обтяження, а також його зняття, однак відповідач не може зняти обтяження без первинних документів, які стали підставою для накладення обтяження, документів, які підтверджують виконання зобов`язання. До того ж відповідач зазначив про те, що строк зберігання кредитних справ становить 5 років, а тому єдиною підставою для зняття вказаного обтяження є рішення суду.

14 березня 2025 року відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову. Доводи представника зводились до того, що АТ «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України», є неналежним відповідачем у справі. АТ «Ощадбанк» не міг позбавити, обмежити та/або порушити права позивача, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням своїм майном, шляхом незняття заборони з нерухомого майна. Необґрунтованим є ототожнення АТ «Ощадбанк» та Ужгородського відділення Ощадбанку з огляду на повідомлення б/н від 27.08.1990 та б/н від 17.07.1996, на підставі яких зареєстроване обтяження на нерухоме майно, без посилання при цьому на норми законодавства та/або не обґрунтовуючи такого роду припущення відповідними доказами (документами). До матеріалів позову не долучені та в матеріалах справи відсутні зазначені, як підстава обтяження повідомлення б/н від 27.08.1990 та б/н від 17.07.1996 Ужгородського відділення Ощадбанку, з огляду на що неможливо дослідити його зміст та встановити, чи дійсно мали місце договірні відносини між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 щодо надання їй позики та/або укладання договору застави (іпотеки) нерухомого майна, тощо. При цьому, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру речових прав спірні обтяження не стосуються житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Ощадний банк, як юридична особа, створений 31.12.1991 відповідно до Закону України від 20.03.1991 «Про банки і банківську діяльність» у формі Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України». 21.05.1999, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 876, Банк перетворений у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», скорочена назва ВАТ «Ощадбанк». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011 № 505 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003 № 261», ВАТ «Ощадбанк» змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», скорочена назва АТ «Ощадбанк». Постановою Кабінету Міністрів України № 568 від 05.06.2019 затверджено зміни до Статуту АТ «Ощадбанк», якими, зокрема, змінено повне найменування Банку з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Реєстрація змін до Статуту Банку проведена 18.07.2019 Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією за № 016740. У подальшому зміни до статуту АТ «Ощадбанк» вносилися Постановою Кабінету Міністрів України 27.08.2022 № 958 та постановою КМУ від 09.02.2024 №139. Згідно з статутними документів Банк є правонаступником прав і обов`язків Державного Ощадного банку України і не являється правонаступником Ужгородського відділення Ощадбанку, за повідомленням якого від 19.06.1990 накладалась заборона відчуження нерухомого майна, належного Позивачу. Проведення реєстраційних дій із нерухомим майном на території України законодавцем віднесена до функцій державних реєстраторів, Банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктом організаційної системи державної реєстрації прав. АТ «Ощадбанк» жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає позивачу користуватися та розпоряджатися житловим будинком та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси позивача.

Представник позивача просив розглянути справу у їх відсутності, за наявними у справі матеріалами, про що подав відповідну письмову заяву.

Представник відповідача у відзиві просив розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав за № 392256605 від 23.08.2024, на об`єкт нерухомого майна № 48 - житловий будинок загальною площею 123,4 кв.м., житлова площа 56,2 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 накладені два обтяження:

1) № 11688089 від 18.01.2007, накладене Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області на підставі повідомлення б/н, виданого 17.07.1996, виданого Ужгородським відділенням Ощадбанку України, вид обтяження заборона на нерухоме майно. Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25449058 від 21.10.2015. Особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1 . Зміст, характеристика обтяження № реєстра 454284-206, внутр. № 0501СЕ2А29F25А30273C, комментарий: 31-6/96;

2) № 11688071 від 19.10.2006, накладене Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області на підставі повідомлення б/н, виданого 27.08.1990, виданого Ужгородським відділенням Ощадбанку України, вид обтяження заборона на нерухоме майно. Підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 25449058 від 21.10.2015. Особа, майно/права якої обтяжуються ОСОБА_1 . Зміст, характеристика обтяження № реєстра 436506-206, внутр. № 3001СЕ3А27F23E2E6539, комментарий: 152/90;

З метою зняття вищевказаних обтяжень 13 вересня 2024 року позивачка звернулася до філії Закарпатського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що підтверджується копією відповідної заяви.

Листом від 04.10.2024 за № 11/5-16/8355/2024/с відповідач повідомив позивачку про те, що для зняття обтяження на майно, банку повинні бути надані нотаріусу первинні документи (повідомлення кредитора з реквізитами кредитних зобов`язань та, за наявності, відповідний правочин (договір), які свідчать про виконання зобов`язань за договором іпотеки. Разом з цим, у нотаріуса є право витребувати будь-які додаткові документи для проведення такої дії. За відсутності вищевказаних документів у банку відсутня можливість зняти обтяження на нерухоме майно. Граничний строк зберігання кредитних справ становить 5 років.

Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391 ЦК України, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас, відносно майна позивача було накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме: Шевченківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення, 03.08.1995, Ощадбанк, що зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером: 3167326, 03.05.2006, об`єкт обтяження: невизначене майно, власник: ОСОБА_1 .

Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Підстави здійснення державної реєстрації обтяжень передбачені нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема ч. 2 ст. 27 цього Закону.

Накладання заборони органами нотаріату унормовано також й нормами Закону України «Про нотаріат», зокрема статтею 73 цього Закону.

Крім того, статтею 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку, зокрема із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, а також не заперечується відповідачем, що у позивача відсутня будь-яка заборгованість перед банком, однак останній не ініціює процесу зняття обтяжень, вважаючи себе не стороною правовідносин, на підставі яких вчинено таке обтяження.

Водночас, нотаріус позбавлений права з власної ініціативи зняти заборону на невизначене нерухоме майно ОСОБА_1 , оскільки нормами матеріального права передбачено алгоритм та підстави вчинення таких дій останнім.

Що стосується заперечень відповідача про те, що банк не є належним відповідачем у справі, суд звертає увагу на таке.

Загальновідомою обставиною є той факт, що на території Української РСР діяли відділення, філії та каси Ощадбанку СРСР, які входили до складу мережі установ та організацій Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР.

На території України до 1991 року діяв Закон СРСР за № 1305-1 від 06 березня 1990 року «Про власність в СРСР».

У статті 22 цього Закону було визначено, що у власності союзної республіки (тобто, Української РСР) перебуває майно органів влади і управління союзної республіки, культурні та історичні цінності народів союзної республіки, кошти республіканського бюджету, республіканські банки, республіканські страхові, резервні та інші фонди, а також підприємства і народногосподарські комплекси, вищі навчальні заклади республіканського значення, об`єкти соціально-культурної сфери та інше майно, що забезпечує суверенітет, господарську самостійність республіки, її економічний і соціальний розвиток.

Згідно з частиною першою статті 34 Закону Української РСР «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697-XII, загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля, майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, внутрішніх військ і Державної прикордонної служби України; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Як зазначено в статті 1 Розділу I «Загальні положення» Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня1991 року № 872-XII, Україна самостійно організовує банківську систему. Банківська система є дворівневою і складається з Національного банку України та комерційних банків, у тому числі Зовнішньоекономічного банку України, Ощадного банку України, республіканських та інших комерційних банків різних видів і форм власності.

Статтями 38, 39 Розділу IV «Ощадна справа в Україні» Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року № 872-XII, визначено, що ощадну справу в Україні здійснює Ощадний банк України та інші комерційні банки. Ощадний банк України є спеціалізованим комерційним банком. Ощадний банк України - юридична особа. Керівництво Ощадним банком України здійснює Правління банку. Україна гарантує збереження вкладів і цінних паперів громадян в Ощадному банку України та їх видачу вкладникам на першу вимогу.

Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.

Наказом Українського Республіканського банку від 02 січня 1992 року за № 2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за № 4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року № 106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку.

Крім того, у постанові Кабінету Міністрів України «Про виплату в 2012 році громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 2 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, та в облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990 року, державні казначейські зобов`язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території Української РСР» № 346 від 23 квітня 2012 року чітко вказано, що «установи Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»».

Відтак, посилання відповідача з приводу того, що вони є неналежним відповідачами по справі, суперечить вищенаведеним нормативно-правовим актам, а тому банк є належним

відповідачем у справі та несе матеріально-правову відповідальність перед позивачем.

До того ж, як зазначено у Постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21, відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Беручи, що вищевказані обтяження були накладені саме на підставі повідомлень стягувача, він є належним відповідачем, оскільки державний реєстратор, накладаючи обтяження діє безальтернативно, згідно з вимогами Закону, на підставі відповідного документу від стягувача.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Враховуючи наявність заборони на майно, належне позивачу, неможливість скасування заборони в позасудовому порядку, а також у зв`язку з тим, що позивачка в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони з нерухомого майна, захистити своє порушене право власності не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття таких обтяжень, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 89, 204, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву задовольнити.

2. Зняти обтяження за № 11688089 від 18.01.2007, накладене Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області на підставі повідомлення б/н, виданого 17.07.1996, виданого Ужгородським відділенням Ощадбанку України, а також за № 11688071 від 19.10.2006, накладене Ужгородським міськрайонним управлінням юстиції Закарпатської області на підставі повідомлення б/н, виданого 27.08.1990, виданого Ужгородським відділенням Ощадбанку України, з нерухомого майна (житлового будинку), за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 48, адреса: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.І. Зарева