Дата документу 05.06.2025Справа № 554/4338/25
Провадження № 2/554/2854/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16791 грн., 2422,40 грн. судового збору та 9 000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову вказав, що 28.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3812146. Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що підписана електронними цифровими підписами ТОВ «Мілоан» та акцептована ОСОБА_1 . Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість.

26.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у тому числі за договором № 3812146.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до договору відступлення право вимоги № 10-03/2023/01, у тому числі за кредитним договором № 3812146.

Представник позивача зазначає, що заборгованість відповідача перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» складає 16791 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 13692 грн., заборгованість по комісії 99 грн.

Посилаючись на викладене, просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16791 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01 квітня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08 квітня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві відповідач вказує, що не доведено, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є належним позивачем та має право грошової вимоги до нього , як правонаступник первинного кредитора; нараховані позивачем суми не відповідають встановленим законодавством України вимогам і є непропорційно великою сумою, що не відповідає засадам справедливості , добросовісності та розумності цивільно-правовим відносинам. Відповідач вказує, що позивачем нараховані відсотки після спливу дії кредитного договору. Зазначає, що позивач не надав доказів переходу права вимоги за кредитним договором № 3812146 від 28.09.2021 р. від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Позивачем не надано до суду жодного доказу як направлення, так і отримання відповідачем копії повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідач вказує, що після строку виконання зобов`язань кредитодавець ТОВ «Мілоан» не мав права продовжувати нарахування відсотків, а мав право лише стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. ОСОБА_1 зазначає, що не оформляв пролонгацію, заявок не подавав, документів не підписував, а матеріали справи не містять доказів того, що строк кредитного договору було продовжено.

14 квітня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

15 квітня 2025 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, у якому вказано, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і до відповідача. Представник позивача звертає увагу суду, що дані договори про відступлення права вимоги не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. Продовження користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначено згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням кредитного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. Представник позивача стверджує, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Щодо повідомлення про заміну кредитора представник позивача зазначає, що повідомлення боржника здійснювалось первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору факторингу. Законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача (а.с.87-95).

Відповідач у відзиві просив витребувати у позивача оригінал договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги укладеного 10.03.2023 р. між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», докази переходу права вимоги за договором про споживчий кредит № 3812146 від 28.09.2021 р. від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» та оригінал договору факторингу між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал», у задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 05 червня 2025 року судом відмовлено.

У позовній заяві представник позивача Ткаченко М. просила проводити розгляд справи без його участі(а.с.10).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на аргументи викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 3812146. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 30000 грн., строк користування кредитом 30 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 28.10.2021 р. проценти за користування кредитом 342 грн., які нараховуються за ставкою 0,38% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.26-30).

28.09.2021 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту № 3812146 та анкета-заява на кредит (31-32).

26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг № 3812146 від 28.09.2021 року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та боржником, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу №3812146 від 28.09.2021 року (а.с.43-48).

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023 від 10.01.2023 року відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про надання фінансових послуг №3812146 від 28.09.2021року, що укладений між ТОВ «МІЛОАН та відповідачем (а.с.49-55).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача та надані до позовної заяви докази спростовують твердження відповідача про відсутність у позивача права грошової вимоги до відповідача.

У порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день підготовки позову загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 16791 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн.; заборгованість за відсотками 13691 грн., заборгованість за комісіями 99 грн.(а.с.39-41).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

В ході розгляду справи стороною позивача доведено те, що товариство на даний час є законним правонаступником стягувача за укладеним договором, боржником за якими є відповідач.

Стороною відповідача не надано доказів належного виконання договірних зобов`язань та сплати коштів в добровільному порядку.

Щодо твердження відповідача про нарахування відсотків після спливу строку дії кредитного договору та відсутність доказів того, що строк кредитного договору було продовжено, посилання відповідача на те, що він пролонгацію не оформлював, заявок не подавав, документів не підписував суд, зазначає наступне.

Як вбачається з п. 4.2. Договору про надання споживчого кредиту № 3812146 у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця (а.с.26-30).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень ч. 1 ст.638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Докази, наявні у матеріалах справи, вказують на те, що ОСОБА_1 уклав Договір в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи. Для укладення Договору відповідач здійснював ідентифікацію в цій системі та надавав відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) товариства. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов Договору та підписували ці Договори шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Отже, з наведеного слідує, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного Договору та підписавши вказаний договір погодився з його умовами.

Щодо твердження відповідача про нарахування позивачем непропорційно великої суми заборгованості , суд зазначає, що у розрахунку заборгованості (як первісного кредитора, так і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідач здійснив дії щодо укладення кредитного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій підтвердив, що ознайомився з умовами та правилами надання коштів в позику. Відсотки нараховані відповідно до умов договорів та строку кредитування, умови договорів у судовому порядку не оскаржувалися.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо заперечень відповідача про неповідомлення його про відступлення права вимоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд зауважує, що згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.

Таким чином, доводи відповідача в цій частині є неспроможними.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості за договором, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно укладеного договору, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, як правонаступника первісного кредитора, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вимог ст. 134 ЦПК України позивачем вказано в позову попередню суму судових витрат, в тому числі 9000 грн. витрат на правову допомогу. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №02-09/2024-2 від 02.09.2024 року, укладеного з адвокатом Воронковим О.М., заявку на надання юридичної допомоги, копію Акту про надання юридичної допомоги , копію платіжної інструкції № від 14.03.2025 у сумі 108 000 грн. (а.с.17-23).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»).

Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значними, розмір задоволених позовних вимог, розгляд справи без участі позивача, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, вважає за можливе зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до розміру 2 000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з ОСОБА_1 .

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133-137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №3812146 від 28.09.2021 року у розмірі 16 791 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колект Центр», місцезнаходження юридичної особи: 01133 м.Київ, вул.Мечнікова, 3, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Повне рішення складено 10 червня 2025 року.

Суддя Л.І.Савченко