Справа № 141/484/25
Провадження №2-н/141/14/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2025 року с-ще Оратів
Суддя Оратівського районного суду Вінницької області Климчук С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 06.06.2025 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей,
06.06.2025 до Оратівського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 від 06.06.2025 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей.
Дослідивши подану заяву про видачу судового наказу від 06.06.2025 та додані до неї матеріали, суд дійшов наступних висновків.
За правилами ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.
Суд зазначає, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі, але не виключно, на підставі договору оренди житлового приміщення тощо.
Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) зробила висновок про те, що положення ст. 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - позивача. Тому позови, наведені в ст. 28 ЦПК України, не можуть пред`являтися за фактичним місцем проживання або перебування позивача, відмінним від зареєстрованого.
Таким чином, суд зазначає, що нормами ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.
З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.
Частиною 5 статті 165 ЦПК України встановлено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
09.06.2025 за допомогою засобів підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» судом направлено електронний запит про зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 до Єдиного державного демографічного реєстру за параметрами, що вказані в заяві про видачу судового наказу, однак за параметрами запиту: прізвище, ім`я, по батькові « ОСОБА_2 » та дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 » особу не знайдено.
Крім того, на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом 09.06.2025 було направлено запит до Тульчинської міської територіальної громади щодо зареєстрованого місця проживання боржника ОСОБА_2
12.06.2025 на електронну адресу суду надійшов лист Тульчинської міської ради № 02-22-1843 від 11.06.2025, зі змісту якого убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Разом з тим, у заяві про видачу судового наказу заявницею ОСОБА_1 зазначено адресу свого місця реєстрації АДРЕСА_1 , в підтвердження чого надано витяг з реєстру територіальної громади № 2025/007263107, сформованого 02.06.2025, а також зазначено адресу місця фактичного проживання без реєстрації, а саме АДРЕСА_2 , в підтвердження чого надано довідку Новоживотівського старостинського округу Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 203/08.00.116-10 від 02.06.2025.
Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).
Таким чином, за вказаних фактичних обставин, враховуючи, що заявниця ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 зареєстровані по АДРЕСА_1 та місце реєстрації яких не відноситься до територіальної юрисдикції Оратівського районного суду Вінницької області (тоді як справа підсудна Тульчинському районному суду Вінницької області), суд доходить висновку, що заяву від 06.06.2025 про видачу судового наказу подано з порушенням правил підсудності.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9, частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Керуючись ст. ст. 165-167, 186, 260 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей.
2. Роз`яснити заявниці, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у наказному провадженні після усунення її недоліків до Тульчинського районного суду Вінницької області.
3. Примірник копії заяви ОСОБА_1 від 06.06.2025 про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей з доданими документами долучити до матеріалів справи № 141/484/25.
4. Копію ухвали суду направити заявниці.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Климчук