Справа № 354/300/23
Провадження № 22-ц/4808/879/25
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретаря Гудяк Х.М.,

з участю: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду, постановлену головуючою суддею Єрмак Н.В. 05 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АСТРА ПЛЮС» про знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «АСТРА ПЛЮС», в якому просила зобов`язати відповідача звільнити належну їй земельну ділянку кадастровий номер :17:002:0059 площею 1,4133 га з цільовим призначенням «для ведення особистого підсобного господарства», розташовану в АДРЕСА_1 , шляхом знесення самовільно побудованих на ній проміжних опор канатного буксирного пристрою з демонтажем тягового канату канатного буксирного пристрою та приведення земельної ділянки у стан придатний для її подальшого використання згідно цільового призначення.

У липні 2023 року представник ТОВ «АСТРА ПЛЮС» подав до суду заяву про призначення в справі будівельно-технічної експертизи.

Заяву обґрунтувано тим, що для правильного вирішення спору та встановлення всіх обставин справи необхідні спеціальні знання. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Крім того, вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 05 травня 2025 року призначена судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлено питання:

- в якому періоді (роках) побудовані проміжні опори (62) і (63) канатного буксирного (бугільного) витягу КБД-ВЛ-600, розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :17:002:0059, розпочато та закінчено їхнє будівництво?

- який технічний стан (ступінь фізичного зношення) проміжних опор (62) і (63) канатного буксирного (бугільного) витягу КБД-ВЛ-600, розташованих на земельній ділянці із кадастровим номером :17:002:0059?

Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківського відділення КНДІСЕ (76014, вул. Ак. Сахарова, 23А м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область).

В апеляційній скарзі представник Ліщинської Г.І., посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування судом обставин справи, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що питання, які винесені судом в оскарженій ухвалі на вирішення експертизи, не стосуються предмету доказування в конкретній справі з огляду на предмет та підстави позову. На думку апелянта, обставини щодо періоду побудови проміжних опор (б2) і (б3) канатного буксирного (бугільного) витягу КДБ-ВЛ-600, розташованих на земельній ділянці позивачки, а тим паче їх поточний стан (ступінь їх фізичного зносу), не мають значення для правильного вирішення конкретної справи по суті, оскільки має значення наявність чи відсутність у справі доказів законності спірного будівництва в контексті ст. 376 ЦК України.

Також вважає, що немає значення ким саме і коли було здійснено самочинне будівництво, оскільки належним відповідачем у справі є останній набувач такого об`єкту, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво. Зауважує, що в даній справі йдеться про знесення двох конкретних проміжних опор і буксирного витягу, які не було зареєстровано в діючому до 01.01.2013 Реєстрі права власності на нерухоме майно, і які не підлягають такій реєстрації, а лише відображені в Експлікації до схеми розміщення будівель і споруд у Технічному паспорті. Відповідно немає проблеми з ідентифікацією майна, що підлягає знесенню. Крім того, питання, які поставлено відповідачем перед експертом не пов`язані з ідентифікацією об`єктів, що підлягають знесенню чи ідентифікацією їх місця розташування. Зауважує, що оскаржена ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, порушує базове право позивачки на належний, своєчасний судовий захист її цивільних прав і свобод.

За наведених обстави просив оскаржену ухвалу скасувати, вирішити питання судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта - адвокат Сохан В.Є. доводи апеляційної скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ТОВ «АСТРА ПЛЮС» апеляційну скаргу не визнав, посилаючись на обґрунтованість висновків суду. Зазначив, що проведення будівельно-технічної експертизи необхідно для ідентифікації належного нерухомого майна, яке збудовано ще у 1980-х роках. Не заперечував, що законність спорудження спірних опор та період їх побудови підлягає з`ясуванню на підставі відповідних документальних відомостей.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи заяву про призначення експертизи, суд першої інстанції, враховуючи предмет позову, виходив з положень статті 103 ЦПК України, зазначивши, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручити експертам Івано-Франківського відділення КНДІСЕ.

Однак, такий висновок місцевого суду колегія суддів вважає передчасним.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється ст.ст.103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу» від 25 лютого 1994 року №4038-XII та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Отже, діючим цивільним процесуальним законодавством передбачено, що експертиза у справі призначається судом у разі необхідності з`ясування фактичних обставин, що становлять предмет доказування. Також за змістом вказаних норм кожна сторона має право надавати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання - висновки експертизи. У разі, якщо у сторони відсутня можливість самостійно надати висновок, відповідна сторона вправі заявити перед судом клопотання про призначення відповідної експертизи.

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ вказаної вище Інструкції основними завданнями будівельно-технічної експертизи є:

визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів об`єктів нерухомого майна, конструкцій, виробів та матеріалів проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

визначення, перевірка обсягів і вартості виконаних будівельних робіт та складеної первинної звітної документації з будівництва та їх відповідність проектно-кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва;

визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд та ступеня будівельної готовності незавершених будівництвом об`єктів;

визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів;

визначення вартості будівельних робіт, пов`язаних з переобладнанням, усуненням наслідків залиття, пожежі, стихійного лиха, механічного впливу тощо;

визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.

У підпункті 5.1.1 пункту 5 Розділу ІІ Інструкції визначено орієнтовний перелік питань вирішуваних будівельно-технічною експертизою.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до частин третьої-п`ятої статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на забезпечення судом доказів, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одними з основних засад судочинства, визначених пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи викладене, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, наявні у справі докази є взаємно суперечливими. При цьому неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (наведену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №910/14672/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 910/9394/17 та від 26 жовтня 2018 року у справі № 910/9971/17).

Із матеріалів справи встановлено, що у справі, яка переглядається, предметом спору є вимога про зобов`язати відповідача звільнити належну позивачці земельну ділянку шляхом знесення самовільно побудованих на ній проміжних опор канатного буксирного пристрою.

Однак подане представником відповідача клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи та поставлені на її вирішення питання: в якому періоді (роках) побудовані проміжні опори (62) і (63) канатного буксирного (бугільного) витягу КБД-ВЛ-600, розташовані на земельній ділянці із кадастровим номером :17:002:0059, розпочато та закінчено їхнє будівництво? який технічний стан (ступінь фізичного зношення) проміжних опор (62) і (63) канатного буксирного (бугільного) витягу КБД-ВЛ-600, розташованих на земельній ділянці із кадастровим номером :17:002:0059 не стосується предмета доказування.

Позивачем не доведено, що існує потреба у призначенні судової будівельно-технічної експертизи. Заявник не обґрунтував зв`язок між призначенням заявленої судової експертизи та обставин, які є істотними для цієї справи, та можуть бути доведені висновками експертизи.

Вирішуючи клопотання про призначення експертизи, суд першої інстанції не зазначив, у чому полягає потреба у спеціальних знаннях та не обґрунтував неможливість встановити такі фактичні дані з інших документів, а відтак і вирішити спір по суті.

За таких обставин, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, судом не обґрунтовано дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування та які не можуть бути самостійно з`ясовані судом на підставі наявних матеріалів справи; не мотивовано підстави, з яких суд уважав, що підтвердити чи спростувати обставини, на які посилаються сторони, можливо лише у спосіб проведення експертизи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в справі є документи, на підставі яких суд може встановити фактичні обставини для об`єктивного вирішення даного цивільно-правового спору. Без дослідження документальних доказів та їх оцінки судом призначення будівельно-технічної експертизи є передчасним і необґрунтованим.

Тому колегія судді дійшла до висновку, що клопотання про призначення судової експертизи не підлягало до задоволення.

З огляду на викладене, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки така постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Щодо вимоги апеляційної скарги про стягнення на користь скаржниці судових витрат колегія суддів звертає увагу на таке.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими статтями 141-142 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача, 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Аналогічного висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2020 року у справа № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18).

У даній справі, що переглядається, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Тобто остаточне рішення по суті спору апеляційний суд не приймав. За таких обставин підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат немає.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом із тим, постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 квітня 2022 року (справа № 297/500/20).

Відтак вимога представника ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ТОВ «АСТРА ПЛЮС» судових витрат задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд звертає увагу, що після остаточного ухвалення судового рішення у справі особа не позбавлена можливості клопотати про розподіл судових витрат, у тому числі, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 05 травня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська

Повне судове рішення складено 06 червня 2025 року.