МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 210/3479/24
Провадження № 2/210/112/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 червня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, третя особа Третя Криворізька державна нотаріальна контор про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Криворізької міської ради, третя особа Третя Криворізька державна нотаріальна контор про визнання права власності на спадкове майно за законом та просила суд встановити факт наявності родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Кривого Рогу, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_1 та спадкодавцями: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою міста Бузулук Оренбурзької області, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_2 , на рівні племінниці та тітки, відповідно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на рівні двоюрідних сестер по відношенню однієї до другої. Встановити місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце розташування нерухомого майна, що входить до складу спадщини та зареєстроване за поштовою адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у місті Воронеж Російської Федерації. За життя ОСОБА_3 06.05.1999 року органом приватизації видано Свідоцтво №Дз-542, яке посвідчує право власності на житлову квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на вказану квартиру, станом на 31.12.2012 року було зареєстровано КП «Криворізьке РБТІ». Посилаючись на вимоги ст.1221 ЦК України та ст.77 Закону України «Про міжнародне приватне право» позивач стверджувала, що у нею відсутній документ, який засвідчує місце проживання за життя ОСОБА_3 , оскільки одержати в Російській Федерації довідку про місце проживання спадкодавця, яка б підтверджувала місце відкриття спадщини неможливо. Позивач вважає, що у зв`язку з тим, що у спадкодавець ОСОБА_3 на час своєї смерті проживала за межами України, а до складу її спадщини входить право на нерухоме майно, що розташоване на території України, тому і прийняття спадщини повинно відбуватись у спосіб звернення спадкоємця із відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем розташування нерухомого майна, тобто до нотаріуса в Україні.

На день смерті спадкодавця ОСОБА_3 вона не знаходилась у зареєстрованому шлюбі, не мала рідних або прийомних дітей, проживала на іншої держави та єдиним спадкоємцем першої черги була її рідна мати - ОСОБА_5 . Від дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , її мати ОСОБА_5 не відмовлялась від прийняття спадщини, про що свідчить факт володіння нею та постійного користування житловою квартирою. ОСОБА_5 не звернулась до нотаріуса з заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, так як нотаріуса необхідно було надати свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , тобто підтвердити факт відкриття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_3 окрім позивача до нотаріальних органів на території України із заявою про прийняття спадщини ні хто не звертався.

Посилаючись на вимоги ст.ст.1258, 1266, 1270, 1276 ЦК України позивач зазначила, що померла ОСОБА_5 приходилась їй рідною тіткою по лінії батька, а ОСОБА_6 відповідно двоюрідною сестрою. 01.08.2023 року позивач як племінниця ОСОБА_5 звернулась до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 29.03.2024 року державним нотаріусом Риковою Т.В. винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, що залишилось за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю документального підтвердження останнього місця реєстрації померлої ОСОБА_3 , а тому неможливістю встановлення місця відкриття спадщини та відсутністю документального підтвердження неможливості встановлення місця відкриття спадщини та відсутністю документального підтвердження складу сім`ї ОСОБА_3 , відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті її доньки ОСОБА_3 та документів, які б підтверджували факт родинних відносин між померлою ОСОБА_5 та позивачем. У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.42).

Ухвалою суду від 13 червня 2024 року за клопотанням позивача витребувано від Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії документів, з яких складається спадкова справа №71022569 (нотаріальний номер 349/2023) від 01 серпня 2023 року, наглядове провадження за заявою ОСОБА_1 від 02 серпня 2023 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та від Комунального підприємства «Криворізьке РБТІ» (а.с.43).

Ухвалою суду від 10 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 витребувано з Державного архіву Дніпропетровської області інформацію про те, чи збереглися погосподарські книги, що велись в Синельникове Синельниківського району Дніпропетровської області у 1932-1933 роки, і якщо так, надати витяг з акту про передачу цих книг на зберігання до архіву, а також витяг з цих книг з інформацією, щодо складу сім`ї ОСОБА_8 , яка у зазначені роки проживала на території Синельникове Синельниківського району Дніпропетровської області та інформацію про період прописки (реєстрації) цієї сім`ї (а.с.118).

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року витребувано з відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) інформацію, що підтверджує факт народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (дату, місце народження, персональні дані батьків від яких народився, або особу яка одержала свідоцтво про народження або дублікат), який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вигляді виписок або витягів (а.с.159-160).

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.187).

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судовому засіданні 12 червня 2025 року присутні не були, однак, поза межами судового засідання 12 червня 2025 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд вказаної справи без його участі та без участі позивача. Крім того, у вказаній заяві зазначив, що заявлені позовні вимоги вони підтримують у повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Будучи присутніми у попередньому судовому засіданні позивач та її представник надали пояснення по суті справи, заявлені вимоги підтримали.

Представник відповідача Криворізької міської ради в особі представника Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради у судовому засіданні присутній не був, 04 жовтня 2024 року, 31 жовтня 2024 року, 10 січня 2025 року, 07 лютого 2025 року, 17 березня 2025 року, 10 квітня 2025 року та 15 травня 2025 року на адресу суду надійшли заяви за підписом керуючого справи виконкому районної у місті ради Петренко С. про розгляд справи без участі представника виконкому районної у місті ради, за наявними в матеріалах справи документами, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.124, 131, 150, 166, 182).

Відповідно до частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків та оцінивши доводи сторін і надані ними докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 в місті Бузулун Чкаловської області народилась ОСОБА_10 , про що в книзі записів актів цивільного стану про народження 09 травня 1942 року складено актовий запис №39. Батьками ОСОБА_10 зазначені: батько - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_12 , що підтверджується Свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 09.05.1942 року (а.с.14).

Відповідно до Листа вих. №405/31.8-77 від 05.02.2024 року за підписом начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області І.Макогон, відповідно до актового запису про смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце народження померлого Україна, Дніпропетровська область, місто Синельникове. Актовий запис про народження має перебувати на зберіганні в Державному архіві Дніпропетровської області (а.с.183).

Відповідно до Листа вих. №І-2431/0/217-23 за підписом директора Державного архіву Дніпропетровської області М.Постолов, у книгах реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове Дніпропетровської області за 1932 р. актового запису про народження ОСОБА_9 немає (а.с.19).

Відповідно до Інформаційної довідки вих.№741/0/126/24 від 08.10.2024 року за підписом директора Державного архіву Дніпропетровської області М.Постолов, домові, по господарські книги, документи щодо реєстрації (прописки/виписки) громадян, видачі паспортів на зберігання до Державного архіву Дніпропетровської області не надходило, тому надати інформацію щодо складу сім`ї ОСОБА_8 (прописка або реєстрації), яка у 1932-1933 роках проживала у м. Синельникове Дніпропетровської області неможливо (а.с.148).

03 листопада 1965 року ОСОБА_13 уклав шлюб з ОСОБА_10 , 1942 року народження, місце народження м. Бузулун Чкаловської області, про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу складено відповідний актовий запис №1643. Після реєстрації одруження дружина змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 03.11.1965 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_11 народилась ОСОБА_3 про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 11 жовтня 1966 року складено відповідний актовий запис №2480. Батьками ОСОБА_3 зазначені: батько - ОСОБА_13 , мати - ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження яке видане повторно серії НОМЕР_5 від 01.09.2021 року (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_12 народилась ОСОБА_15 , про що Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу 30 листопада 1954 року зроблено відповідний актовий запис №2686, батьками ОСОБА_15 зазначені: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_16 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 30.10.1954 року (а.с.17).

14 серпня 1981 року ОСОБА_9 та ОСОБА_16 уклали шлюб, про що відділом РАЦС Інгулецького районного виконкому м. Кривого Рогу зроблено запис №313, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 14.08.1981 року (а.с.16).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №41 від 15.06.2023 року, 12 вересня 1973 року ОСОБА_17 уклав шлюб з ОСОБА_15 , про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №1801, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_18 (а.с.2).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_8 від 06.05.1999 року виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів (а.с.7).

Відповідно до документи під назвою (мовою оригіналу) «Согласие» від 25 березня 2005 року, яке посвідчене нотаріусом першого Магаданського державного нотаріальної контори магаданської області Кондратьєвою Н.П., ОСОБА_3 надала згоду на реєстрацію ОСОБА_5 , в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_13 помер ОСОБА_9 , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області складено відповідний актовий запис №681, що підтверджується Свідоцтвом про смерть яке видане повторно серії НОМЕР_9 від 15.06.2023 року (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_14 помер ОСОБА_13 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 30 липня 2004 року зроблено запис №711, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 30.07.2004 року (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_15 в місті Воронеж Воронежської області Російської Федерації померла ОСОБА_3 , про що Територіальним спеціалізованим відділом РАЦС м. Воронеж Управління РАЦС Воронезької області 20 квітня 2022 року складено запис акта про смерть №2, що підтверджується Свідоцтвом смерть серії НОМЕР_11 від 20.04.2022 року (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_16 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , місце народження: Російська Федерація, Оренбурська область, місто Бузулук, про що 07 червня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №04, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 від 07.06.2023 року (а.с.4).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_8 від 06.05.1999 року виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів (а.с.7).

01 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її тітки ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_16 (а.с.70).

Відповідно до Довідки №16397 від 01.08.2023 року згідно з відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 06.06.2023 року, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.75).

Постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т.В. від 29 березня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 , у вчиненні нотаріальної дії - видача свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 . З тексту постанови нотаріуса вбачається, що підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії слугувало: відсутність документального підтвердження останнього місця реєстрації померлої ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_3 та склад її сім`ї на момент смерті, спадщину після смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 , не прийняла, оскільки з заявою до нотаріальної контори не зверталась, а також зареєстрованою з ОСОБА_3 на момент її смерті не була; відсутній факт родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , як між тіткою та племінницею (а.с.100).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що він добре знає родину позивача та її померлої тітки ОСОБА_20 , його рідний брат був одружений на сестрі ОСОБА_20 та батька ОСОБА_21 , Григорія - ОСОБА_22 сім`ї їх було троє: брат ОСОБА_23 , батько ОСОБА_21 , сестри ОСОБА_20 та ОСОБА_24 . У ОСОБА_20 була донька ОСОБА_25 , яка проживала в російській федерації та там померла. Дітей у ОСОБА_25 не було. У ОСОБА_26 є син, він проживає в місті Горішні Плавні. Неля та його брат одружились в 1964 році та вже померли. ОСОБА_20 померла в 2023 році.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що позивача вона знає як свою клієнтку з перукарні, спілкується з нею приблизно раз на місяць, знайомі з 2010 року. Її сусідка ОСОБА_20 , яка також проходила до неї у перукарні, одного разу привела ОСОБА_21 та представила її як свою племінницю, після цього вони вже разом приходили до неї. Їй відомо, що ОСОБА_20 мала доньку, яка померла від тяжкої хвороби. У доньки ОСОБА_25 онуків не було. ОСОБА_21 була постійно з ОСОБА_20 , допомагала.

Щодо заявлених вимог про встановлення факту родинних відносин.

Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Так, факт родинних відносин між ОСОБА_1 та спадкодавцями ОСОБА_5 , як між племінницю та тіткою та між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як між двоюрідними сестрами, доведено дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, інших доказів для підтвердження вказаного факту сторонами не могли бути надані, враховуючи, що особи між якими встановлюється факт родинних відносин померли, архівні відомості не збереглися для підтвердження анкетних даних батьків ОСОБА_9 , який був рідним братом ОСОБА_28 .

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованихпрезумцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Щодо заявлених позовних вимог про встановлення місця відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Нормою ст.41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України. Втім за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право».

Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо).

Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (частина перша, друга статті 1221 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05год. 30хв. 24.02.2022 року, а відтак об`єктивно неможливо отримати додаткові відомості про смерть від країни агресора в порядку співробітництва країн згідно Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справ від 22.01.1993 року.

ОСОБА_3 за життя належало нерухоме майно, а саме квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 була її мати - ОСОБА_5 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки відкрито користувалась нею.

З спадкової справи вбачається, що з заявою про відкриття спадщини місця смерті ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_1 на підставі чого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу №349/2023. Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 01.08.2023 року відсутні відомості про відкриття спадкової справи за фактом смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою, другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина перша статті 1297 ЦК України).

Згідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду постанові від 13 березня 2023 року (постанова у справі №398/1796/20, провадження №61-432сво22) спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні.

Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину.

Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті (трансмітент), до його спадкоємців (трансміссар), тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.

До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.

Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі №720/2683/19.

З вказаного слідує, що на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_16 остання була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою №16397 від 01.08.2023 року, фактично прийняла спадщину після смерті своєї доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Приймаючи до уваги те, що позивач є спадкоємцем та прийняла спадщину після смерті своєї тітки, однак позивач не може оформити право власності на вказане спадкове майно та враховуючи, що іншого шляху для захисту спадкових прав позивач не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, ст.ст.321, 328, 392, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Криворізької міської ради, третя особа Третя Криворізька державна нотаріальна контор про визнання права власності на спадкове майно за законом, - задовольнити.

Встановити факт наявності родинних відносин між спадкоємцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Кривого Рогу, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_1 та спадкодавцями: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою міста Бузулук Оренбурзької області, громадянкою України, РНОКПП: НОМЕР_2 , на рівні племінниці та тітки, відповідно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на рівні двоюрідних сестер по відношенню однієї до другої.

Встановити місце відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце розташування нерухомого майна, що входить до складу спадщини та зареєстроване за поштовою адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2025 року за відсутності учасників процесу.

Суддя: Н. Ю. Вікторович