ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/196/25Головуючий у 1-й інстанції Лавренюк О.М.
Провадження № 22-ц/817/576/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 951/196/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Істеревич Андрій Зіновійович, на ухвалу судді Козівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року, постановлену суддею Лавренюком О.М., у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Козівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно ,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Істеревича А.З. звернувся у суд із позовом до Козівської об`єднаної територіальної громади про визнання за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Козівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно повернуто позивачу.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслано позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Істеревич А.З., просить скасувати ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково повернув його позовну заяву з підстав невиконання вимог ухвали про залишення без руху, оскільки на виконання вимог ухвали суду від 31 березня 2025 року, в межах визначеного строку, а саме, 09 квітня 2025 року він направив засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків, що підтверджується поштовою квитанцією №547 від 09 квітня 2025 року та зазначені документи були отримані судом 15 квітня 2025 року та в цей же день зареєстровані за вхідним номером 1000/25.

Тому висновок суду першої інстанції, що позивач, отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, є безпідставними.

Відзив у визначений судом термін на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із вимогами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст.7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в частині його оскарження та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у визначений судом строк не виконані вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів в повному обсязі з даним висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Козівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді Козівського районного суду від 31 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Козівської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно залишено без руху.

Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України, надано термін для усунення недоліків, а саме: подання позовної заяви у новій редакції з уточненням суб`єктного складу учасників справи, зазначенням належного відповідача у даній справі; доказів на підтвердження вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , зазначенням у позовній заяві ціну позову та в разі необхідності доплати судового збору за подання позовної заяви; доказів на підтвердження факту прийняття позивачем спадщини після смерті батька, з урахуванням вимог статті 549 ЦК УРСР.

Копія ухвали судді від 31.03.2025 року була надіслана представнику позивача адвокату Істеревичу А.З. до електронного кабінету.

15 квітня 2025 року року на виконання вимог ухвали судді від 31 березня 2025 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надіслав рекомендованим листом на адресу Козівського районного суду позовну заяву у новій редакції (а.с.33) .

Разом з тим, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Суддя дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки в спосіб та строк, визначений ухвалою про залишення позовної заяви без руху .

Такий висновок судді першої інстанції, колегія суддів вважає передчасним з огляду на те, що він суперечить нормам процесуального законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 1 статті 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в статтях 175 і 177 ЦПК України.

У ч.ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зроблений висновок, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.

За змістом наведених вище норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на зазначене не можна вважати, що позивач, отримавши копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання 09 квітня 2025 року (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено відповідну заяву та додані документи.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про повернення позовної заяви, дійшов передчасного висновку про невиконання позивачем вимог ухвали про залишення позову без руху.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голднер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1975 року, серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності. Однак право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та дотримуватися пропорційності між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герен проти Франції» від 29 липня 1998 року, § 37, рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Істеревич Андрій Зіновійович, на ухвалу судді Козівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року задовольнити.

Ухвалу судді Козівського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома