ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року

м. Харків

справа № 638/11346/24

провадження № 22-ц/818/1729/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

третя особа Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року в складі судді Яковлевої В. М.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про припинення обтяження на нерухоме майна.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом РАЦС Харківської області 12.12.1978 року ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області 20 вересня 1997 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінили прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати - ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 травня 2023 року. У строки, встановленні чинним законодавством, до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцової О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті моєї матері.

Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцова О.О. відкрила спадкову справу № 737/2023 та видала: свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 березня 2024 року, реєстровий номер 1344, відповідно до якого, вона прийняла спадщину після смерті моєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 березня 2024 року, реєстровий номер 1346, відповідно до якого, вона прийняла спадщину після смерті моєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді автомобіля марки ВАЗ, моделі-2106, рік випуску-1982, колір - блакитний, номер кузова - НОМЕР_4 , номер двигуна - НОМЕР_5 , реєстраційний номер - НОМЕР_6 , зареєстрованого Ізюмським МРЕВ на ім`я спадкодавця на підставі технічного паспорту автомобіля АЩ 950750 25 вересня 1987 року.

Одночасно з цим її матері належала ще 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим Ізюмською державною нотаріальною конторою 05.03.1991р. за реєстровим номером 1-474, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В. 24.12.2004 року за реєстровим номером 3-2325. Зазначено, що хоча за документами це 14 частина будинку, проте це є окремим будинком.

При оформленні спадщини з`ясувалося, що на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належав її матері, існує обтяження № 5485412 у виді заборони відчуження на нерухоме майно архівний номер 2969145HARKOV109, архівна дата: 06.08.2001, дата виникнення: 30.10.1997, № реєстра: 29, внутр. № 2601F72729F2402F5227, на підставі договору застави укладеного між «Ізюмським Ощадбанком» та її покійною матір`ю ОСОБА_2 . Дане обтяження зареєстроване 15.08.2007 року Ізюмською державною нотаріальною конторою.

З метою отримати інформацію про договір застави майна, укладеного між «Ізюмським Ощадбанком» та ОСОБА_2 та погашення останньою боргових зобов`язань позивачка звернулася до Ізюмського відділення Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» № 10020/0487.

Проте у наданні їй даної інформації було відмовлено, оскільки дані відомості містять банківську таємницю.

Таким чином, накладене обтяження на майно спадкодавця - її матері ОСОБА_2 заважає позивачці скористатися своїм правом на оформлення спадщини після її смерті, що є порушенням її права.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Припинено обтяження речових прав на нерухоме майно, що міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме заборону на нерухоме майно - будинок АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження 5485412, що належить ОСОБА_2 .

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення мотивовано тим, що позивач надала належні та допустимі докази на підтвердження порушення її прав. Наявність заборони на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 щодо оформлення, користування та розпоряджання своїм майном, які вона не може захистити в іншому, аніж у судовому порядку. Враховуючи, що з часу накладення заборони на майно минуло близько 27 років, відсутність будь-яких матеріальних претензій від відповідача стосовно цього майна, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме АТ «Ощадбанк» є зобов`язаною особою щодо зняття оскаржуваного обтяження і особою, що порушила права позивача, в тому числі право власності. Зазначаючи про те, що відповідач не вчиняв жодних дій щодо реєстрації оскаржуваного обтяження, вказує, що є неналежним відповідачем у справі. Вважає, що належним відповідачем у справі є нотаріус, який наділений повноваженнями на вчинення нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважає що суд повно та всебічно встановив обставини у справі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого міським відділом РАЦС Харківської області 12.12.1978 року ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюма Харківської області 20 вересня 1997 року я уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінили прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки - ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 виданим Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 травня 2023року.

У строки, встановленні чинним законодавством, до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцової О.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Стрельцова О.О. відкрила спадкову справу № 737/2023 та видала свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 березня 2024року реєстровий номер 1344, відповідно до якого, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; свідоцтво про право на спадщину за законом від 20 березня 2024 року, реєстровий номер 1346, відповідно до якого, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді автомобіля марки ВАЗ, моделі -2106, рік випуску-1982, колір - блакитний, номер кузова - НОМЕР_4 , номер двигуна - НОМЕР_5 , реєстраційний номер - НОМЕР_6 , зареєстрованого Ізюмським МРЕВ на ім`я спадкодавця на підставі технічного паспорту автомобіля АЩ 950750 25 вересня 1987 р.

Водночас, її матері також належала ще 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим Ізюмською державною нотаріальною конторою 05.03.1991р. за реєстровим номером 1-474, та свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В. 24.12.2004 року за реєстровим номером 3-2325.

Разом із тим, на житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належав матері позивачки, існує обтяження № 5485412 у виді заборони відчуження на нерухоме майно архівний номер 2969145HARKOV109, архівна дата :06.08.2001, дата виникнення: 30.10.1997, № реєстра: 29, внутр. № 2601F72729F2402F5227, на підставі договору застави, укладеного між «Ізюмським Ощадбанком» та її покійною матір`ю ОСОБА_2 . Дане обтяження зареєстроване 15.08.2007 року Ізюмською державною нотаріальною конторою.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст.316,317,319,321 ЦК України.

Вимоги ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачають, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частинами 1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, а ще при тій умові, що ці порушення були поєднані з арештом нерухомого і рухомого майна, що унеможливлює вільно володіти, користуватись та розпоряджуватись ним. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року за № 1952-IV, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.5 Глави 15 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 року, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з забуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Доказів на підтвердження того, що обтяжувач в особі Ізюмського Ощадбанку самостійно звертався до нотаріуса, державного реєстратора про припинення обтяження на будинок, матеріали справи не містять.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо помилкового визначення АТ « Ощадбанк» відповідачем у дійсному спорі, оскільки Відповідно до даних згаданого реєстру підставою обтяження є договір застави, б/н, Ізюмський ощадбанк.

Тобто заборона накладена в інтересах (за повідомленням) відділення Ощадбанку, яке є структурним підрозділом відповідача.

Враховуючи викладене, норми Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповдно до вимог яких існуюче обтяження може бути знято лише за повідомленням (листом, заявою) відповідача, так як було накладено в його інтересах. Враховуючи, що між сторонами відсутні будь-які правовідносини, що підтверджується інформацією викладеною відповідачем у відзиві на позовну заяву, а саме: у померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає відкритих кредитних договорів, заборгованість відсутня, спірне майно в заставі Банку не перебуває, судова колегія погоджується з висновоком суду про те, що існування заборони відчуження об`єкту належного позивачки нерухомого майна порушує її право власності, а тому встановлене обтяження підлягає припиненню.

При цьому, саме бездіяльність АТ «Ощадбанк», як особи, в інтересах якої накладено обтяження, щодо ненаправлення відповідного повідомлення (листа) нотаріусу (державному реєстратору) про скасування запису про обтяження призвело до порушення прав позивача щодо неможливості розпорядження належним їй майном.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване ( постанова Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 207/3013/20).

За таких обставин, заперечення представника АТ "Державний ощадний банк України" про те, що банк не є належним відповідачем у справі є необґрунтованими та безпідставними.

Інші доводи наведені в обгрунтування апеляційної скарги суттєвими не являються та не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, яке б призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає до залишення без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційній суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України » залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09.06.2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук