Справа № 372/3228/25
Провадження № 2-н-882/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі судді Рабчуна Р.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей та аліментів на утримання дружини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей та аліментів на утримання дружини.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст. 161 ЦПК України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку;

2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника;

3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків

4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів;

7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказаний перелік є вичерпним.

Видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання дружини положеннями ст. 161 ЦПК України не передбачено.

Як вбачається зі змісту заяви, окрім вимоги про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей заявлено також вимогу про стягнення з боржника аліментів на утримання дружини, яка не входить до перелічених ч. 1 ст. 161 ЦПК України вимог, за якими може бути видано судовий наказ.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що заява про видачу судового наказу, всупереч вичерпному переліку вимог, за якими може бути видано судовий наказ, містить вимогу, яка не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та про стягнення аліментів на дітей не є взаємопов`язаними, суд відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, та розглядає окремо вимоги про стягнення аліментів на дітей.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на дітей суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України слідує, що стягнення аліментів здійснюється судом на користь того з батьків, з ким проживає дитина, за умови, що інший з батьків проживає окремо.

З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_2 та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

У свою чергу, заявниця зареєстрована за іншою адресою, а саме, - АДРЕСА_2 .

Отже, особою, з якою проживають діти, є боржник, а не заявниця.

Враховуючи, що діти зареєстровані за однією адресою з батьком, а не з матір`ю із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником (матір`ю) подано заяву про видачу судового наказу.

Як передбачено п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Отже, суд відмовляє у видачі судового наказу в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована окремо від дітей, а тому суд не вбачає виникнення у заявниці права на стягнення аліментів на дітей, оскільки таке право належить тому з батьків, разом з яким проживають діти.

З вказаних обставин у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дружину слід відмовити з підстави, передбаченої п. 3 частини першої статті 165 ЦПК України, а у стягненні аліментів на утриманні дітей з підстави, передбаченої п. 8 частини першої статті 165 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, керуючись ст. 161, 165, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дітей та аліментів на утримання дружини.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Р.О. Рабчун