ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5688/25 Справа № 191/3111/24 Суддя у 1-й інстанції - Кравченко Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді - доповідача Бондар Я.М. по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року у цивільній справі № 191/3111/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики у розмірі 12855,85 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі - 8050 грн та суми заборгованості за відсотками - 4805,85 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2130,80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Разом з тим, апеляційна скарга подана з пропуском строку у зв`язку з чим апелянткою ставиться питання про його поновлення, в якому ОСОБА_1 посилається на неотримання копії оскаржуваного рішення. Також зазначає, що про його існування дізналась з Єдиного реєстру судових рішень.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що у відповідачки ОСОБА_1 був представник - ОСОБА_2 , на підставі договору про надання правової допомоги № 23/1 від 9 вересня 2024 року (а.с. 56, 62).

Також представником ОСОБА_2 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на адресу суду першої інстанції направлялося клопотання про залучення як учасника справи та ознайомлення з матеріалами справи (а.с.61).

За результати розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, судом першої інстанції в особистий кабінет «Електронного суду» представнику відповідачки - ОСОБА_2 було направлене рішення від 16 січня 2025 року, про що в матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного документу 22.01.2025 (а.с. 72).

Тобто, сторона відповідачки була обізнана про наявність оскаржуваного рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року, однак не скористався своїм правом на подання апеляційної скарги у строк встановлений ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року надіслана на адресу Дніпровського апеляційного суду засобами поштового зв`язку 03.04.2025, про що свідчить штамп на конверті, та за реєстрована судом апеляційної інстанції 07.04.2025.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року витребувано матеріали цивільної справи № 191/3111/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики з Софіївського районного суду Дніпропетровської області, які надійшли до суду апеляційної інстанції 15.04.2025.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 квітня 2025 року була залишена без руху для надання стороні можливості звернутися до суду апеляційної інстанції з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та надати суду докази на підтвердження поважності причин його пропуску.

Ухвала Дніпровського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху надіслана на адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , а також на адресу для листування - АДРЕСА_2 , та на електронну адресу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були зазначені в апеляційній скарзі.

Станом на 09 червня 2025 року, вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху стороною не виконані, проте в матеріалах справи містяться відомості про отримання зазначеної ухвали (довідка про доставку електронного листа від 18.04.2025 на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідка про доставку електронного листав від 18.04.2025 на адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про особисте вручення особі 08.05.2025 на адресу для листування: АДРЕСА_2 ). Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення надіслане на адресу: АДРЕСА_1 , повернуто на адресу суду та міститься в матеріалах справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, суд звертає увагу на те, що адреса зазначена відповідачкою, як адреса для листування : АДРЕСА_2 , повністю відповідає адресі представника ОСОБА_2, яка відповідно до матеріалів справи отримала до свого електронного кабінету в електронному вигляді копію оскаржуваного рішення про що зазначено в довідці про доставку електронного документу від 22.01.2025 (а.с. 72).

Зазначене ставить під сумнів твердження відповідачки ОСОБА_1 про неотримання та не ознайомленням з рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року.

У ч. 1 ст. 354 ЦПК України зазначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У ч.3 ст. 354 ЦПК України зазначено, що строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При цьому відповідно до ч.3 ст. 358 ЦПК України питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як зазначалось вище відповідачка просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року посилаючись на те, що не отримувала копію рішення та була ознайомлена з його текстом у ЄДРСР.

Проте, копію оскаржуваного рішення надіслано на адресу ОСОБА_1 (конверт повернуто до суду першої інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» - а.с. 76), та її представнику в електронний кабінет (довідка про доставку електронного документу - а.с 72).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У розумінні норм процесуального права України особа визначивши свої права, реалізує їх за своїм розсудом та розпорядження своїми правами являється одним із основоположних принципів судочинства.

Однак право на доступ до суду не є абсолютним, воно може підлягати законним обмеженням, внаслідок дії закону, зокрема норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини зазначає, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року заява №236/03).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (п. п. 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15.04.2021 року у справі №201/11460/19 та від 26 квітня 2021 року у справі №753/7619/19.

Таким чином, враховуючи те, що стороні відповідачки було відомо про наявність оскаржуваного рішення ще у січні 2025 року, однак з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернулася лише у квітні 2025 року, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити у зв`язку із неповажністю причин його пропуску.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не наведено виняткових обставин для подання апеляційної скарги з пропуском строку, що є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2025 року у цивільній справі № 191/3111/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М.Бондар

Судді: В.П.Зубакова

В.О.Остапенко