Справа № 182/599/25
Провадження № 2/0182/888/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.06.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представників третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Нікополі у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 04.02.2025 року звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини.

З літа 2009 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_2 , від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_6 .

В свідоцтві про народження дитини в відомостях про батька зазначений позивач - ОСОБА_5 , матір`ю - відповідачка ОСОБА_2 .

Влітку 2015 року фактичні шлюбні відносини сторін були припинені. Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина спочатку проживала з матір`ю, проте остання неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки: взагалі не займалася здоров`ям дитини, усі обстеження стану здоров`я дитини проводилися позивачем, після чого відповідачка навіть не виконувала лікарських призначень, не лікувала дитину, не приділяла дитині достатньо уваги щодо її шкільного навчання, розвитку здібностей.

ОСОБА_17 почала різко набирати вагу, проте мати на це навіть не звернула уваги, що призвело до діагнозу «Ожиріння» у дитини. Крім того, позивач, коли забирав дитину до себе, неодноразово виявляв та лікував педикульоз у дочки, від матері вона приходила постійно брудна, не купана, у відповідачки в квартирі немає гарячої води, і вона не переймається нагріти води, щоб подбати про дитину.

У дитини з відповідачкою постійно виникали сварки, оскільки мати не цікавилася життям дитини, її проблемами та потребами.

Дитина постійно жалілася батьку, що матір, замість допомогти по навчанню примушує її ходити разом з нею до подруг матері, там проводити багато марного часу, може о 5-й ранку розбудити дитину і примусити вийти з нею на вулицю, бо вона хоче посмалити цигарку і їй треба супровід.

Під час такої чергової скарги дитини позивач звернувся на лінію «102» з приводу психологічного домашнього насильства з боку матері у відношенні дитини, однак, таке звернення не призвело до зміни поведінки матері.

16.06.2021 року дитина у відчаї від байдужого ставлення до неї з боку матері втекла від матері до батька, пішки прийшла з м.Нікополь до смт.Червоногригорівка, і з того часу постіно мешкає з батьком (позивачем) за його місцем проживання. При цьому, матір навіть не поцікавилася, куди ділася дитина, чи дісталася вона до батька, не виявила жодної ініціативи повернути дитину до себе.

З вересня 2021 року дитина була переведена батьком з попереднього місця навчання в м.Нікополь до Червоногригорівського ліцею Червоногригорівської селищної ради, де навчається до дійсного часу, про що відповідачка також навіть не поцікавилася.

Також після 2022 року позивач зареєстрував місце проживання дитини за своїм місцем реєстрації - АДРЕСА_1 .

В липні 2021 року позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки цього бажала сама дитина.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року по справі №182/4351/21 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За час проживання дитини з батьком (більше 3-х з половиною років) матір ні в який спосіб не приймає участі ані в утриманні ані в вихованні дитини, яка знахиться повністю на утриманні позивача. На звернення позивача до відповідачки щодо матеріальної допомоги дитині, остання не відповідає.

У зв`язку з ухиленням матері від свого обов`язку утримувати дитину до досягнення повноліття позивач звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на його користь на утримання дитини ОСОБА_6

04.10.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі №182/4832/24 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я її батька ОСОБА_5 , у розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 23.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В примусовому порядку відповідачка аліментів також не сплачує.

Крім того, за час проживання дитини у батька (більше трьох років), мати жодного разу не приїхала її відвідати, не вітала ані з днями народження, ані з іншими святами, не передала жодного подарунку, листа, іншого знаку уваги, більше трьох років навіть не бачилася з дитиною, не цікавиться її життям, здоров`ям, умовами проживання, жодних інших зв`язків з дитиною тривалий час не підтримує.

25.10.2023 року позивач набув у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , та переїхав проживати з дитиною за цією адресою.

Актом про підтвердження факту проживання від 29.08.2024 року, затвердженим секретарем Червоногригорівської селищної ради, підтверджується факт проживання дитини з батьком за адресою АДРЕСА_2 . Із даного акту вбачається, що матір дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає.

Також, згідно характеристики Червоногригорівського ліцею Червоногригорівської селищної ради від 29.08.2024 року, вих.№36, вихованням дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 8А класу, займається виключно батько, приділяючи належну увагу вихованню дочки, що також підтверджує, що матір участі у вихованні дитини не бере.

Відтак, відповідачка тривалий час свідомо не турбується про життя та здоров`я дитини, більше трьох років не цікавиться дочкою, не вітає дитину з днем народження та іншими святами, жодних інших зв`язків з дитиною не підтримує, не спілкується телефоном, просто покинула її на призволяще.

При цьому, ніяких заходів щодо налагодження стосунків з дитиною відповідачка не вживає.

Позивач самостійно забезпечує базові потреби дитини в повному обсязі, приділяє дитині достатньо уваги, емоційного тепла та турботи.

Зазначені докази свідчать про тривале невиконання відповідачкою своїх обов`язків по утриманню і вихованню дитини, перекладання своїх батьківських обов`язків повністю на батька дитини (позивача).

Відповідачка ніде не працює, жодного доходу не отримує, мешкає в одній квартирі зі своїми батьками та знаходиться на їх утриманні, нехтуючи своїми обов`язками піклуватися про дитину, дбати про її фізичний та духовний розвиток.

Отже, відповідачка свідомо не бажає спілкуватися зі своєю дитиною та приймати участь у її вихованні, ніяких заходів щодо налагодження стосунків з дитиною не вживає, з дитиною багато часу не бачилася та не спілкувалася, коштів на утримання не надає.

Позивач виховує та утримує малолітню ОСОБА_7 самостійно.

Зазначені обставини щодо повної байдужості відповідачки до власної дитини, тривалому (злісному) ухиленню від виконання обов`язків по її вихованню та утриманню, повної відсутності спілкування з дитиною, можуть бути також підтвердженні показами свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

Враховуючи вищевикладене, просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно до малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі, витребувано у Служби у справах дітей Нікопольської міської ради вмотивований висновок про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дитини.

На виконання ухвали суду від 14.02.2025 року надано рішення Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради від 27.03.2025 року № 177 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ».

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.04.2025 року закрито підготовче провадження по вказаній справі, призначено справу до слухання по суті.

На виконання ухвали суду від 14.02.2025 року Службою у справах дітей Нікопольської міської ради надано рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 23.04.2025 року №506 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ».

Позивач ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що взагалі не розуміє чому дитина не має бажання з нею спілкуватись.

Представник третьої особи, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Зазначила, що жодного звернення до них від відповідачки не було, вона зовсім не цікавилась своєю дитиною. Дитина, ще у віці 9 років не бажала повертатися до матері.

Представник третьої особи, ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила прийняти рішення відповідно до законодавства.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, будучи повідомленою під розписку про кримінальну відповідальність завідомо неправдиві покази і за відмову від дачі показів згідно ст.ст. 384, 385 КК України, повідомила, що являється бабусею дівчинки. Свідок, зазначила, що дитина не хоче жити з матір`ю бо мати її ображала, тягала за волосся, а також водила по нічним барам. Дитина не хоче навіть розмовляти про матір. За останні чотири роки жодного разу відповідачку не бачила.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, будучи повідомленою під розписку про кримінальну відповідальність завідомо неправдиві покази і за відмову від дачі показів згідно ст.ст. 384, 385 КК України, повідомила, що являється сестрою позивача. Свідок, зазначила, що дитина прийшла сама з Нікополя в Червоногригорівку пішки, а коли до відповідачки прийшла поліція та сказала що вона просто гуляє. Відповідачку за чотири роки жодного разу не бачила. Ніяких спроб побачити дитину або подарувати подарунок на день народження дитини у відповідача не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні, будучи повідомленим під розписку про кримінальну відповідальність завідомо неправдиві покази і за відмову від дачі показів згідно ст.ст. 384, 385 КК України, повідомила, що являється сусідом позивача. Свідок, зазначив, що відповідачку жодного разу не бачив та вказав, що дитина часто до них приходила і розказувала про те, що мати її кинула. А також розказувала, що йшла пішки з Нікополя в Червоногригорівку. Вони часто, як сусіди, проводять свята разом та дитина часто до них приходить, але про матір навіть і не хоче згадувати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні, будучи повідомленою під розписку про кримінальну відповідальність завідомо неправдиві покази і за відмову від дачі показів згідно ст.ст. 384, 385 КК України, повідомила, що являється сусідкою позивача. Свідок, зазначила, що часто буває в гостях і добре спілкується з дитиною. ОСОБА_17 розказувала їй про те, що їй було погано з матір`ю і тому вона пішла пішки до Червоногригорівки. Також зазначила, що відповідачку ніколи не бачила і що вона до дитини ніколи не приходила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні, будучи повідомленою під розписку про кримінальну відповідальність завідомо неправдиві покази і за відмову від дачі показів згідно ст.ст. 384, 385 КК України, повідомила, що перебуває з позивачем у цивільному шлюбі. Свідок, зазначила, що дитина прийшла пішки з Нікополя в Червоногригорівку, вона це бачила. Дитина це складно пережила, але зараз все добре. У дитини є телефон, номер якого знає бабуся з боку матері. Матір жодного разу не дзвонила, не вітала з днем народження. Дитина жодного разу не просила, щоб її відвезли до матері.

Неповнолітня ОСОБА_6 , в судовому засідання зазначила, що до мами повертатися не хоче. Коли жила з мамою то у неї не було окремої кімнати, окремого столу та навіть не було окремого ліжка. Вважає, що зараз потрібно позбавити її матір батьківських прав. Зазначила, що якщо мати захоче з нею спілкуватися то хай спілкується.

Вислухавши сторони, допитавши у судовому малолітню доньку відповідача ОСОБА_6 , свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 22.11.2018 року (а.с.14).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2024 року по справі №182/4351/21 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

04.10.2024 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі №182/4832/24 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я її батька ОСОБА_5 , у розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку щомісяця, починаючи з 23.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до акту про підтвердження факту проживання (без реєстрації) від 29.08.2024 року, затвердженого О.Крайнік секретарем селищної ради, ОСОБА_6 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21).

Згідно характеристики Червоногригорівського ліцею Червоногригорівської селищної ради від 29.08.2024 року, вих.№36, вихованням дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениці 8А класу, займається батько, приділяючи належну увагу вихованню дочки (а.с.24).

Рішенням виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Дніпропетровської області від 27.03.2025 року за № 177 затверджено висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.68-71).

Відповідно вказаного висновку, відповідач свідомо самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається контактувати з донькою, проживає багато років окремо від ОСОБА_16, ставиться до неї безвідповідально, жодним чином не проявила турботу про доньку, не цікавиться - здоров`ям, самопочуттям та психоемоційним станом ОСОБА_16. Це підтверджує той факт, що ОСОБА_2 , як мати, відсутня в житті ОСОБА_15 , у неї взагалі відсутній материнський інстинкт, почуття обов`язку, відповідальності за життя дитини, що є її вільним вибором.

Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області від 23.04.2025 року за №506 затверджено висновок від 23.04.2025 року за №506 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.100-102).

Відповідно вказаного висновку, відповідач з донькою не проживає, матеріально не допомагає, не вітає на свята та день народження. Відповідач проживає разом зі своїми батьками, не займається вихованням та утриманням своєї доньки, безробітна. ОСОБА_2 надала до служби у справах дітей Нікопольської міської ради пояснення в якому зазначила, що не спілкується з малолітньою донькою ОСОБА_6 . Під час спілкування з нею встановлено, що донька проживає з батьком. З ОСОБА_7 вона не бачиться, не спілкується, не приймає участі у вихованні, матеріально не допомагає. Умови проживання - незадовільні. В кімнатах брудно, розкидані речі. В квартирі холодно, наявні ознаки плісняви на стелі, шпалери обірвані. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 свідомо, без будь-яких наявних причин нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї дитини, не створює умов для її фактичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, не цікавиться її здоров`ям та життям, морально та матеріально не підтримує.

Доказів, що підтверджують обставини виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, зацікавленість відповідача у її вихованні, надання їй батьківської турботи, необхідного харчування, матеріального забезпечення, не надано.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, те, що відповідач самоусунулася від виховання своєї дитини, а її відношення до своїх батьківських обов`язків виключає участь у її житті, та те, що вона свідомо відмовилася від виконання покладених на неї обов`язків по вихованню дитини, суд вважає за можливе позов задовольнити та позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 81,82, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 150,157,164-166 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Роз`яснити відповідачці зміст статті 169 СК України, відповідно до якого мати, батько позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Рунчева