Провадження № 6/752/310/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Білас С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань ведення ПАТ "Комерційний банк "Надра", ОСОБА_1 , про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі - ТОВ «Брайт Інвестмент») звернулося до Голосіївського районного суду м.Києва із заявою про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Заяву мотивовано тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 06 червня 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року в розмірі 85 058,47 грн.

05 серпня 2020 року між ВАТ КБ «Надра» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_bank, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

30 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_bank, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент».

Заявник вважає, що є підстави для заміни стягувача у вказаній справі на його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент».

Крім того зазначає, що 18 березня 2025 року до ТОВ «Брайт Інвестмент» надійшов лист від Голосіївського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), з якого встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Голосіївського районного суду м.Києва №2601/13776/12 від 02 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» боргу в розмірі 85 058,47 грн. 05 листопада 2013 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, а 30 червня 2014 року, керуючись п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження, повернуто виконавчий документ стягувачу. Виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 немає.

Однак, оригіналу виконавчого листа ні у заявника, ні у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а ні у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, немає. На думку заявника, виконавчий лист був втрачений при пересиланні.

Також вказує, що причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа є поважними, оскільки строк пред`явлення до виконання переривався, а стягувач ТОВ «Брайт Інвестмент» дізнався про повернення виконавчого документа стягувачу лише 18 березня 2025 року, тому перебіг строку пред`явлення документа до виконання починається заново з 18 березня 2025 року і становить 3 роки.

Посилаючись на вказані обставини, просить суд: замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Брайт Інвестмент» у справі № 2601/13776/12; видати дублікат виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак зі змісту поданої заяви вбачається, що останній просив суд розглянути заяву без участі заявника.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності вказаних осіб.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заява про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 06 червня 2013 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року в розмірі 85 058,47 грн.

05 серпня 2020 року між ВАТ КБ «Надра» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_bank, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

30 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_bank, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 311/П/05/2008-980 від 12 серпня 2008 року перейшло до ТОВ «Брайт Інвестмент».

Відповідно до акта №7 архівного відділу Голосіївського районного суду м.Києва від 18 лютого 2021 року, справу №2601/13776/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, знищено.

Згідно з повідомленням Голосіївського відділу ДВС у м. Києва від 17 березня 2025 року, виконавчий лист №2601/13776/12 щодо боржника ОСОБА_1 , 30 червня 2014 року повернуто стягувачеві, на підставі пункту 2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до положень ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону про виконавче провадження, а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, - в силу другої частини цієї статті.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

За вимогами частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини третьої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державних влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За змістом статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналогічні положення були закріпленні в статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження (далі - Закон № 606-XIV).

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).

Під час вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 2-1196/11, від 01 липня 2024 року в справі № 183/4446/13, від 14 грудня 2022 року в справі № 2-1380/08 (провадження № 61-10540св22) та ін.).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) виснувала, що в разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою в межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє в задоволенні цієї заяви.

У постановах Верховного Суду від 01 березня 2023 року в справі № 433/1335/14 (провадження № 61-12614св22), від 19 липня 2022 року в справі № 750/13088/14 (провадження № 61-2110св22), від 20 травня 2022 року в справі № 1005/7133/2012 (провадження № 61-21381св21), від 21 липня 2021 року в справі № 635/2225/13 (провадження № 61-7731св21), від 18 листопада 2020 року в справі № 263/4331/18 (провадження № 61-8286св20) визначено, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який має обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 та постанові Верховного Суду від 17 серпня 2023 року у справі № 910/22462/15, від 11 квітня 2024 року у справі № 1519/2-4707/11.

Отже, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою, обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі судом виконавчого листа №2601/13776/12 та пред`явлення його до виконання були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон № 1404-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII свідчить, що положення цього Закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Вказаним пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання яких сплив на час набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18 (провадження № 61-6732св19) вказано, що «Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001). Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Аналіз пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності».

Як встановлено судом та підтверджено листом Голосіївського відділу ДВС у м.Києві, органом державної виконавчої служби, 30 червня 2014 року Голосіївським ДВС у м.Києві повернуто стягувачу виконавчий документ щодо боржника ОСОБА_1 , а отже річний строк для подання виконавчого документа до виконання розпочався з 01 липня 2014 року та закінчився 01 липня 2015 року. Стягувач звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу його дубліката та заміни сторони стягувача - у березні 2025 року, в той час, коли договір про відступлення права вимоги було укладено ще 30 вересня 2020 року. При цьому, на момент укладення вказаного договору, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання уже сплинув.

Суд не бере до уваги посилання заявника на, те що йому стало відомо про повернення виконавчого листа лише 17 березня 2025 року, оскільки договір про відступлення права вимоги був укладений ТОВ «Брайт Інвестмент» ще 30 вересня 2020 року, і з того часу до моменту звернення до суду з цією заявою пройшло більше чотирьох років.

При цьому матеріали справи не свідчать, що стягувач виявляв особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживав необхідних заходів для ознайомлення за ходом виконавчого провадження, борг за яким він придбав відповідно до договору про відступлення права вимоги.

Інших доводів, які б підтверджувати поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заява ТОВ «Брайт Інвестмент» не містить.

Незалежно від фактичних та об`єктивних обставин втрати виконавчого документа, підтверджених доказами, юридично значущим є встановлення факту дотримання заявником строку звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зазначені процесуальні вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дубліката, є взаємопов`язаними, тому вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа можливо лише після вирішення питання про поновлення строку пред`явлення цього документа до виконання, у протилежному випадку, очевидно, що відсутні підстави для перевірки обставин втрати виконавчого листа, відповідно і для задоволення заяви стягувача в цій частині.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що підстави для поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні, а оскільки видача дубліката виконавчого листа та заміна сторони виконавчого провадження може мати місце лише у разі поновлення судом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, вимоги заявника щодо заміни сторони виконавчого провадження та видачу дубліката виконавчого листа також не підлягають задоволення.

Керуючись ст.ст. 259-261, 441, 442 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань ведення ПАТ "Комерційний банк "Надра", ОСОБА_1 , про заміну стягувача, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.В. Слободянюк