ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м.Суми

Справа №592/3941/24

Номер провадження 22-ц/816/693/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маховика Романа Васильовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2024 року, в складі судді Онайка Р.А., ухвалене у м.Суми, повне рішення виготовлено 12 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Свої вимоги мотивував тим, що 03.09.2012 року його прийнято на посаду старшого лікаря для роботи в медичній комісії військового комісаріату, лікаря терапевта КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4». 01.03.2019 року КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» реорганізовано в КНП «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради. 05.07.2021року назву його посади та структурного підрозділу змінено на - старший лікар, лікар терапевт медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.02.2022 року його увільнено з роботи у зв`язку з його мобілізацію до Збройних Сил України. Наказом директора КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР Дмитра Кравцова № 85-ОС від 09.02.2024 р. «Про звільнення з роботи» його звільнено з 1,0 посади старшого лікаря медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 09.02.2024 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацією за невикористану основну щорічну відпустку 22 календарних дні, за період роботи з 03.09.2021 року по 09.02.2024 року. Підставою звільнення є наказ КНП «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради від 26.12.2022 № 357 «Про скорочення штатних посад», повідомлення від 01.12.2024 року.

Категорично не погоджуючись зі своїм звільненням з посади, вважаючи його незаконним, проведеним з порушенням норм трудового законодавства, оскільки відповідачем не виконано обов`язків щодо його працевлаштування, щодо повідомлення про наявність вакантних посад станом на день звільнення, щодо завчасного повідомлення про скорочення штату, чим порушено право на працю, просив визнати протиправним і скасувати наказ директора КНП «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради Кравцова Д. №85-ОС від 09.02.2024 про звільнення з роботи ОСОБА_1 09.02.2024 р.; поновити ОСОБА_1 на 1,0 посаді старшого лікаря, лікаря терапевта медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.02.2024; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та судові витрати; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягненню середнього заробітку за один місяць.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маховик Р.В., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що роботодавцем у повному обсязі виконані вимоги законодавства, а права позивача не порушені. Доводить, що при звільненні позивача відповідачем не виконано обов`язків щодо його працевлаштування, повідомлення про наявність вакантних посад станом на день звільнення, завчасного повідомлення про скорочення штату, чим порушено право ОСОБА_1 на працю.

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.09.2012 року ОСОБА_1 прийнято на посаду старшого лікаря для роботи в медичній комісії військового комісаріату, лікаря терапевта КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4». 01.03.2019 року КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 4» реорганізовано в КНП «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради. 05.07.2021 року назву посади позивача та структурного підрозділу змінено на - старший лікар, лікар терапевт медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.1014).

26.12.2022 року директором КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР виданий наказ №357 про скорочення штатних посад, яким з 01.03.2023 року виведено 16,50 штатних посад медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 60).

27.12.2022 року ОСОБА_1 отримав письмове попередження про скорочення штату працівників, зокрема і про те, що його посада з 01.03.2023 року буде скорочена, про що свідчить його підпис на копії попередження про звільнення доданій представником відповідача до відзиву (а.с. 65).

З 24.02.2022 року ОСОБА_1 був увільнений від роботи у зв`язку з мобілізацією до Збройних сил України, в зв`язку з чим він не був звільнений після скорочення його посади, що вбачається з позовної заяви.

01.12.2023 року ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України повідомлено, що його посада 01.03.2023 року скорочена, одночасно запропоновано на розгляд вакантні посади відповідно до списку (Додаток 1), про прийняте рішення просять подати заяву до відділу кадрів (Додаток 2) (а.с. 66).

Також додано список вакантних посад по КНП «Клінічна лікарня №4» СМР станом на 01.12.2023 року (додаток 1), список вакантних посад по КНП «Клінічна лікарня №4» СМР станом на 09.02.2024 року (додаток 1).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2024 року №37 начальника медичної служби військової частини ОСОБА_1 звільнено на підставі наказу командира військової частини від 10.01.2024 року №7 у відставку (а.с.15).

З копії заяви ОСОБА_1 від 09.02.2024 року вбачається, що останній з пропозицією адміністрації обійняти запропоновані в списку (Додаток 1) до попередження посади не погодився (а.с. 71).

Відповідно до витягу з наказу директора КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР Дмитра Кравцова № 85-ОС від 09.02.2024 «Про звільнення з роботи» ОСОБА_1 звільнено з 1,0 посади старшого лікаря медичної комісії для роботи у ІНФОРМАЦІЯ_1 09.02.2024 року у зв`язку зі скороченням штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та компенсацією за невикористану основну щорічну відпустку 22 календарних дні, за період роботи з 03.09.2021 року по 09.02.2024 року (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки діями відповідача його трудових прав порушено не було.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина шоста ст. 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 27.12.2022 року отримав письмове попередження про скорочення штату працівників з 01.03.2023 року, проте, оскільки він проходив військову службу, то не був звільнений з посади, незважаючи на її скорочення. ОСОБА_1 був повторно попереджений про звільнення в перший день виходу на роботу 01.12.2023 року.

Таким чином, ОСОБА_1 був попереджений про звільнення одразу після прийняття рішення про скорочення штату лікарні та повторно попереджений за 2 місяці і 9 днів до звільнення у повній відповідності з вимогами законодавства.

При цьому, після зазначеної у повідомленнях дати скорочення посади, ОСОБА_1 жодного дня не виконував своїх посадових обов`язків, тому відсутні підстави вважати, що позивач не був завчасно повідомлений про скорочення штату чи у нього виникли законні очікування щодо збереження цієї посади.

Судом також достовірно встановлено, що ОСОБА_1 були запропоновані наявні вакантні посади (інша робота) разом з попередженням про звільнення, проте позивач не погодився обійняти будь-яку з них, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія його заяви від 09.02.2024 року.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що мало місце ухилення роботодавця від виконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП щодо працевлаштування вивільненого працівника.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у КНП «Клінічна лікарня №4» СМР не було обов`язку виконувати вимоги ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП, оскільки з наказу начальника Управління охорони здоров`я СМР №94 від 21.12.2022 (а.с. 58-59) та наказу директора КНП «Клінічна лікарня №4» СМР від 26.12.2022 (а.с. 61) вбачається, що зміни в організації праці в лікарні відбулись у зв`язку зі змінами в роботі медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяльність якого безпосередньо пов`язана з виконанням заходів під час мобілізації, а згідно з вимогами ч. 4 ст. 49-2 КЗпП, вимоги ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП не застосовуються, до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам позову, були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано ним спростовані.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України проведене з дотриманням вимог трудового законодавства, а позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Маховика Романа Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 06 червня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина