15.04.2025 Справа № 469/174/21
2/469/47/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.
за участі секретаря судового засідання Потриваєвої М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Українська охоронна компанія до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -
в с т а н о в и в :
Позивач Приватне акціонерне товариство Українська охоронно-страхова компанія (далі АТ УОСК), яке у подальшому змінило найменування на "ПрАТ "Українська охоронна компанія", 01 березня 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що 04 вересня 2013 року між АТ УОСК та відповідачем укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6703220, предметом якого є страхування транспортного засобу ЗАЗ TF699Р, державний номер НОМЕР_1 , на період з 07 вересня 2013 року по 06 вересня 2014 року.
21 листопада 2013 року об 11.15 год. відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ TF699Р, державний номер НОМЕР_1 , на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, у порушення абз. А,Б п.2.3 та абз. Б п.31.4.5 ПДР України перед виїздом не впевнився у безпечному та справному технічному стані автомобіля, а саме не перевірив технічний стан шин (колес), у результаті чого під час руху розірвалась шина, внаслідок чого автомобіль під керуванням відповідача виїхав на зустрічну смугу, де відбулося зіткнення з вантажним тягачем Renauit Magnum 480, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .
У результаті ДТП транспортний засіб Renauit Magnum 480, державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження, чим заподіяно майнові збитки ОСОБА_2 .
До позивача після виплати страхового відшкодування на підставі п.п. г) п.38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перейшло право регресної вимоги до відповідача як до особи, відповідальної за завдані збитки.
Крім того, відповідач зобов"язаний сплатити штрафні санкції відповідно до п.2 ст.625 ЦК України з моменту переходу права вимоги, тобто з 11 вересня 2018 року (з моменту виплати страхового відшкодування).
04 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
25 січня 2022 року представник позивача адвокат Грабовський В.І. надав суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що право регресу виникає лише після повного виконання страховиком своїх зобов"язань з виплати страхового відшкодування. Платіж МТСБУ здійснювався за рахунок коштів позивача, які знаходились в МТСБУ як гарантійні платежі, відповідно до договору про співрацю, у платіжному дорученні МТСБУ зазначено прізвище і ініціали особи, якій виплачено страхове відшкодування, номер пошкодженого автомобіля, що дає можливість однозначно ідентифікувати платіж та його призначення. Вважав, що МТСБУ не можуть бути порушені строки позовної давності, оскільки його зобов"язання стосуються виплати страхового відшкодування відносно потерпілої особи.
Зважаючи, що сторони виклали свою позицію у направлених до суду заявах по суті справи, повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, але не скористалися своїм правом взяти участь у судовому засіданні або надати заяви про його відкладення, що не перешкоджає розгляду справи по суті, суд на підставі ст.223 ЦПК України вирішив справу без присутності учасників справи.
Дослідивши докази у справі та викладені сторонами обставини, суд дійшов таких висновків.
Постановою Березанського районного суду Миколаївської області від 25 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме у тому, що він 21 листопада 2013 року об 11.50 год. на автодорозі Одеса-Мелітополь-Новоазовськ ОСОБА_1 , керував автомобілем ЗАЗ TF699Р, д/н НОМЕР_1 , перед виїздом не впевнився у безпечному та справному технічному стані автомобіля, а саме не перевірив технічний стан шин (колес), під час руху розірвалася шина, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу, де здійснив зіткнення з вантажним тягачем RENAULT Magnum, д/н НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, чим пошкодив автомобілі. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.3 абз б, п.31.4.5 абз.б,в ПДР України (а.с.11).
Суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, а саме порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 р. №1306, в частині недотримання вимог абз. б п.2.3. чинних Правил, якими встановлено обов`язок водія перед виїздом перевірити та забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, а також стежити за технічним станом транспортного засобу у дорозі; та вимог абз. б, в п.31.4.5, відповідно до яких забороняється експлуатація транспортних засобів у яких, зокрема, шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини, та шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу. Внаслідок порушення ПДР здійснено пошкодження транспортних засобів ЗАЗ TF699Р, д/н НОМЕР_1 , та RENAULT Magnum, д/н НОМЕР_2 .
На підставі ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до складеної інспектором УДАІ УМВС України в Херсонській області Кудас О.В. довідки №9305274, 21 листопада 2013 року об 11.50 год. на 182 км.450 м. автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталась ДТП (зіткнення) за участю транспортних засобів ЗАЗ TF 699Р, державний номер НОМЕР_1 , який мав технічні несправності (розрив, знос шин), та RENAULT Magnum, державний номер НОМЕР_2 .
Сума страхового відшкодування визначена на підставі звіту № 094/14 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу RENAULT Magnum, державний номер НОМЕР_2 , складеного ФОП ОСОБА_3 , який є сертифікованим суб"єктом оціночної діяльності (а.с.12-26).
Виплата позивача за надання послуг ФОП ОСОБА_3 за визначення матеріальних збитків КТЗ RENAULT Magnum, державний номер НОМЕР_2 , склала 170 грн. (а.с.33-34).
Договором про співпрацю № 010 між Моторним (транспортним) страховим бюро України та страховиком ПАТ "УОСК", укладеним 28 грудня 2012 року, передбачалось, що у разі припинення членства Страховика в Бюро та наявності не врегульованих Страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, Дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення Страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій (п.5.1 договору), для чого Бюро від імені Страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих має право приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхового відшкодування або у виплаті страхового відшкодування, сплачувати страхове відшкодування (п.5.2 договору, а.с.81).
За правилами ст.979 ЦК України (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 900 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страховим випадком, відповідно до ст.6 вказаного Закону, є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
На підставі ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
На підставі підп. г) п.38.1.1 ст.38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 визнаний судом винним у порушенні Правил дорожнього руху України, яке призвело до пошкодження майна потерпілого, та вказана ДТП відбулась унаслідок невідповідності технічного стану шин (коліс) керованого відповідачем транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху, позивач, який здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому, має право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування з урахуванням витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.
Як встановлено у ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання (частина шоста статті 261 ЦК України).
На підставі ч.ч.3. 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Системний аналіз змісту статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає підстави для висновку про її застосування за таких умов:
1. Право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим.
2. Регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі №6-2598цс15, право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні.
Оскільки виплата страхового відшкодування у повному обсязі здійснена 11 вересня 2018 року, саме з цієї дати розпочався відлік позовної давності.
Позивач звернувся до суду 01 березня 2021 року, тобто у межах вказаного строку, а тому посилання відповідача про сплив позовної давності не відповідають встановленим судом обставинам справи.
На підставі ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, з моменту виконання позивачем своїх зобов"язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів триває порушення виконання грошового зобов"язання та позивач має право на отримання сум, передбаченихстаттею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Суд погоджується з визначенням розміру сум, нарахованих позивачем за прострочення виконання зобов`язань на підставі статті 625 ЦК України, який не спростовано відповідачем, як і не надано ним власного розрахунку такої заборгованості.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2270,00 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд - у х в а л и в :
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Українська охоронна компанія до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: