Справа № 676/4215/25
Номер провадження 2-о/676/219/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області Гладій Л.М., перевіривши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту позбавлення волі цивільної особи внаслідок збройної агресії рф,

В С Т А Н О В И Л А:

11 червня 2025 року через ОСОБА_1 подав заяву про встановлення факту позбавлення волі цивільної особи внаслідок збройної агресії рф.

Ознайомившись з поданою заявою, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження за поданою заявою з таких підстав.

Порядок розгляду судом справ окремого провадження визначено нормами розділу IV ЦПК України.

Відповідно до положень частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

За приписами ч.1 ст.318 ЦК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу».

Зі змісту поданої заяви вбачається, що заявник ставить питання про встановлення факту про те, що його було позбавлено волі внаслідок збройної агресії рф.

Відносини соціального і правового захисту осіб, яких було позбавлено особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, а також членів їхніх сімей, регулюються Законом України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей».

Відповідно до положень ст.ст.1,4 вищевказаного Закону відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів у сфері соціального і правового захисту осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, регулюються Законом України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Рішення про непідтвердження факту позбавлення особи особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, про відмову у визнанні особи членом сім`ї особи, стосовно якої встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, приймається, за умови забезпечення права особи на участь в адміністративному провадженні відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру».

Як вбачається зі змісту поданої заявником заяви, останнім було подано визначену законом заяву із комплектом документів до уповноваженого органу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури, для встановлення факту позбавлення волі внаслідок збройної агресії рф.

Натомість, протягом трьох місяців він не отримав жодного рішення ні про задоволення його заявив, ні про відмову, в зв`язку з чим звернувся в суд з заявою про встановлення такого факту в порядку окремого провадження.

З врахуванням вимог ЦПК України щодо умов прийнятності заяви для розгляду її судом в порядку окремого провадження, а також з врахуванням положень Закону України «Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей», який визначає інший позасудовий порядок встановлення такого факту, а також порядок судового захисту порушення прав таких осіб, за предметом та можливими правовими наслідками порушення прав такої особи підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, а тому у відкритті провадження необхідно відмовити, одночасно роз`яснивши заявнику, що рішення уповноваженого органу за наслідками розгляду поданої ним заяви і документів, а також і бездіяльність цього органу (що і має місце в даному випадку ) слід оскаржувати в порядку адміністративного судочинства, шляхом подання адміністративного позову до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури.

Керуючись ст.ст.10, 260, 261, 315, 318 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у справі за ОСОБА_1 про встановлення факту позбавлення волі цивільної особи внаслідок збройної агресії рф.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.М.Гладій