Справа №333/1590/25
Провадження №2/333/2163/25
рішення

Іменем України

09 червня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Варнавської Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бабак З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Актив» про визнання договору іпотеки припиненим, треті особи які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра Ірина Євгенівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Кредитної спілки «Актив» про визнання договору іпотеки припиненим, треті особи які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра Ірина Євгенівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Посилаючись на те, що 25.09.2010 року позивачі уклали з КС «Актив» кредитний договір, за яким КС «Актив» надала позивачам позику в розмірі 98 000 грн. Строк повернення кредиту 23.01.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань перед кредитором, був укладений договір іпотеки КЛ 37791 Ю від 25.09.2010 року. Позивачі вказують, що кредитні зобов`язання були виконанні своєчасно. Позивачі посилаються на інформацію з Єдиного реєстру боржників згідно якого останні не мають будь-якого боргу. Даний факт підтверджується інформацією з реєстру виконавчих проваджень та єдиного державного реєстру судових рішень. Зняття обмеження на нерухоме майно необхідно позивачам для подальшого продажу зазначеної квартири.

12.03.2025 року ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

01.05.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, вказавши, що позов підтримують та просять суд його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно та належним чином шляхом публікації судового виклику на сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя. Заяв чи клопотань до суду не подав.

Третя особа приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра І.Є. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлялася завчасно та належним чином шляхом публікації судового виклику на сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя. Заяв чи клопотань до суду не подала.

Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМР у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлялася завчасно та належним чином. Заяв чи клопотань до суду не подав.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачі зазначають, що 25.09.2010 року уклали з КС «Актив» кредитний договір в розмірі 98 000 грн., строк повернення кредиту 23.01.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язання перед кредитором, був укладений договір іпотеки КЛ №37791 Ю від 25.09.2010 року, за яким ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передати в іпотеку належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №412790571 від 12.02.2025 року та №414493320 від 21.02.2025 року, наявна інформація про Державну реєстрацію іпотеки. Так, 25.09.2010 року, державним реєстратором здійснено запис про іпотеку №57002713 на підставі Договору іпотеки, серія та номер: КЛ 37791 Ю, виданий 25.09.2010 року приватним нотаріусом Сірою І.Є. Строк виконання основного зобов`язання до 24.01.2011 року включно, розмір основного зобов`язання 350 000,00 грн. Іпотекодавцями зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Іпотекодержатель Кредитна спілка «Актив». Відомості про реєстраційний номер Іпотеки 10289096 від 25.09.2010 року.

Відповідно до чого були внесені відомості про Державну реєстрацію обтяжень, щодо майна ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за №57002599 від 25.09.2010 року, на належне їм майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачі, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на погашення боргу за кредитним договором, в повному обсязі та своєчасно, а тому заборгованості за кредитним договором у них немає.

Проте, суд не може погодитися з такими доводами позивачів, враховуючи таке.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч.2 ст.598 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Зокрема абзац 2 частини 1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Договір укладений між учасниками справи, не встановлює будь-яких інших умов припинення іпотеки, ніж це передбачено в законі.

Положеннями статтей 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81);

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням встановлених фактичних обставин та вищенаведених вимог закону, суд приходить до переконання, що, оскільки позивачами не надано належних і допустимих доказів на підтвердження виконання в повному обсязі основного зобов`язання згідно кредитного договору КЛ №37791 Ю від 25.09.2010 року, а також не надано належної копії самого кредитного договору, що унеможливлює з`ясування всіх істотних умов цього зобов`язання, підстав для визнання припинення договору іпотеки немає.

Крім того, відповідно до відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зокрема витягів №412790571 від 12.02.2025 року та №414493320 від 21.02.2025 року, станом на дату розгляду справи в Реєстрі містяться актуальні записи про чинність обтяження у вигляді іпотеки на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки за договором №КЛ 37791 Ю від 25.09.2010 року. Згідно з вказаними реєстрами, іпотека не припинена, запис №57002713 про її державну реєстрацію є дійсним, відомості про погашення зобов`язання або зняття обтяження відсутні.

Зазначене свідчить про неприпинення основного зобов`язання або відсутність належного підтвердження його припинення в установленому законом порядку, що в силу положень частини п`ятої статті 3 та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» унеможливлює припинення дії договору іпотеки.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, і тому задоволенню не підлягають.

Виходячи з вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Актив» про визнання договору іпотеки припиненим, треті особи які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Сіра Ірина Євгенівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.06.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська