Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/501/25
Провадження №2/936/147/25
09.06.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., за участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
25.04.2025 до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшов вищезазначений позов, мотивований тим, що 13.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №03. У сторін є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у подружжя не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З відповідачем проживають окремо більше трьох років, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї неможливо та суперечить інтересам позивачки та відповідача. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу.
Ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, подала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку на адресу місця реєстрації та за допомогою оголошення про виклик на сайті суду. Про причини неявки не повідомив, правом на подання відзиву не скористався.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.01.2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №03, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.01.2009 року.
У сторін є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.08.2009 року) та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 05.08.2011 року).
Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.
Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України).
Частинами 3, 4 ст.56 СК України встановлено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.
На підставі статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.
Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позицію по справі не висловив - то відповідно, відмова в розірванні шлюбу може мати ознаки примушення до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо один від одного кілька років, а формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення.
Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Заяви про відновлення дошлюбного прізвища від позивачки не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Керуючись статтями 141, 142, 258,259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу- задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 13.01.2009 року у виконкомі Підполозянської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №03- розірвати.
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Софілканич О.А.