Справа № 159/2441/25
Провадження № 2/159/1089/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент Банк», від імені якого діє представник Шкапенко Олександр Віталійович, до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент Банк» (далі А-Банк або позивач або кредитор або товариство або позикодавець) звернулося з позовом до до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або відповідач або позичальник або боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.09.2024 № ABH0CT29970241 далі кредитний договір) у розмірі 11638,57 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до позивача для отримання банківських послуг із Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» 07.03.2024. 06.09.2024 відповідач уклав з позивачем кредитний договір № ABH0CT29970241 за умовами якого було надано кредит в розмірі 10000,00 грн строком на 12 місяців (тобто до 05.09.2025) зі сплатою 75% річних. Кредитний договір складається із заяви та Графіку погашення кредиту.

Станом на 22.04.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 11638,57 грн, яка складається з 8805,25 грн заборгованості за сумою кредиту, 2508,61 грн заборгованості за процентами та 324,71 грн заборгованості за пенею.

Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою від 22.04.2025 суд залишив без руху позовну заяву у зв`язку з недоліками надавши десятиденний строк на їх усунення.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви суд ухвалою від 29.04.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, ухвалив подальший розгляд (формування та зберігання) справи здійснювати у змішаній (паперовій та електронній) формі, судове засідання у справі призначив на 29.05.2025.

До суду повернулося поштове відправлення № 254, яким відповідач повісткою повідомлявся про розгляд справи 29.05.2025, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач вважається належним чином повідомленим про час, місце і дату судового розгляду.

29.05.2025 у судове засідання сторони не прибули. Представник позивача до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

Зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на основі наявних у справі доказів. Це зумовлено тим, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явився без пояснення причин та не подав відзиву, позивач просить задовольнити позов, заперечень проти прийняття заочного рішення позивач не висловлював.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

07.03.2024 відповідач з одного боку та позивач з іншого підписали анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. У цій заяві зазначено, що відповідач самостійно ознайомився з вказаними Умовами та правилами на сайті банку та зобов`язується їх виконувати.

07.03.2024 відповідач та позивач також спільно підписали заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. У цій заяві визначені основні умови отримання кредиту (розмір, строк, проценти за користування, порядок погашення та розмір штрафних санкцій).

Заявою про погодження використання удосконаленого електронного підпису, яка підписана позивачем та заначено що підписана відповідачем шляхом введення ОТП-пароля 5464, сторони засвідчили генерацію ключової пари особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку ABank24 з метою засвідчення дій відповідача згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг.

У заяві про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT29970241 від 06.09.2024, яка підписана з одного боку позивачем, а з іншого зазначено, що вона підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа (зазначено ключ з 66 символів), що відповідач просить надати кредит у сумі 10000,00 грн (п. 4), на строк 12 місяців з 06.09.2024 по 05.09.2025 (п. 5), за процентною ставкою 75% річних (п. 6), розмір щомісячного платежу 1213,78 грн (п. 7), зазначений номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку НОМЕР_1 (п. 9), загальна сума до повернення 14565,93 грн (п. 10), у випадку порушення зобов`язань із сплати заборгованості, відповідач сплачує пеню у розмірі 0,07% від суми прострочки, загальна сума якої не може бути більшою15% простроченої суми (п.12).

У паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» зазначена інформація аналогічна тій, яка міститься у зазначеній вище заяві про надання послуги «Швидка готівка». Цей паспорт підписаний позивачем, а з іншого зазначено, що вона підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа (зазначено ключ з 66 символів).

У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, підписаної позивачем та зазначено про підписання її відповідачем кваліфікованим електронним підписом, зазначений графік платежів (ануїтетні платежі) відповідно до якого відповідач зобов`язаний був у період з 06.09.2024 по 05.09.2025 здійснити 12 платежів по 1213,78 грн (тіло та проценти) кожен, а всього сплатити 10000,00 грн тіла кредиту та 4565,39 грн процентів, що разом складає 14565,39 грн.

Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису підтверджується підписання позивачем та відповідачем електронними підписами Заяви про надання послуги «Шивдка готівка» та таблиці обчислення загальної вартості кредиту.

Меморіальним ордером від 06.09.2024 підтверджується перерахування позивачем відповідачу кредитних коштів в розмірі 10000,00 грн згідно з кредитним договором № ABH0CT29970241 від 06.09.2024.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22.04.2025 вбачається, що відповідач 07.10.2024 частково здійснив оплату за кредитним договором в розмірі 720,18 грн, 08.10.2024 в розмірі 493,6 грн, 08.11.2024 в розмірі 1216 грн.

Випискою з ЄДР від 01.02.2022, витягом з Державного реєстру банків від 16.08.2021, витягом із статуту АТ «Акцент-Банк» підтверджується, що позивач є банківською установою та здійснює діяльність з інших видів грошового посередництва (64.19 вед).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кредитний договір № ABH0CT29970241 від 06.09.2024 підписаний електронним підписом за допомогою відкритого ключа. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір (у формі заяви).

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомилась з усіма умовами кредитного договору, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодила ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договорами зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Із зазначеного вище меморіального ордеру від 06.09.2024 видно, що відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 22.04.2025 вбачається, що відповідач частково погасив тіло кредиту в розмірі 1194,75 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до кредитного договору, строк користування кредитним коштами становить 12 місяців до 05.09.2025, однак сторонами погодженого графік платежів, відповідно до якого відповідач щомісяця повинен був сплачувати 1213,78 грн (тіло кредиту та проценти).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що відповідач цього графіка не дотримується та з 06.12.2024 року перестав здійснювати платежі і станом на 22.04.2025 розмір заборгованості по тілу кредиту складає 8805,25 грн

Відповідач не надав контр розрахунку сплати ним заборгованості по тілу кредиту.

Відповідач не надав контр розрахунку заборгованості за тілом кредиту, та доказів того, що тіло кредиту він погасив.

На підставі наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача основної суми кредиту за кредитним договором є підставною в розмірі 8850,25 грн (10000,00 грн 1194,75 грн).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач здійснював погашення кредиту не вчасно, зокрема він повинен був здійснювати платежі рівними сумами в розмірі 1213,78 грн починаючи з 06.09.2024 щомісяця упродовж 12 місяців, однак здійснив лише 3 платежі в сумі 2429,78 з яких погасилося тіло кредиту в розмірі 1194,75 грн, а решта нараховані проценти.

У зв`язку з невчасною сплатою процентів за кредитним договором утворилась заборгованість в розмірі 2508,61 грн станом на 22.04.2025.

Відповідач контр розрахунку заборгованості за процентами по кредитному договору не надав, як і доказів їх сплати.

Отже, суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в розмірі 2508,61 грн.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як суд встановив вище, відповідач своєчасно умови кредитного договору не виконував, суму кредиту не повернув, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, отже позивач відповідно до умов договору мав право нарахувати відповідачу штрафні санкції.

Однак, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє воєнний стан.

У зв`язку з наведеним вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 324,71 грн за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором є безпідставними.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору щодо погашення процентів та тіла кредиту, а тому позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 11313,86 грн з яких: 8805,25 грн суми виданого кредиту та 2508,61 грн суми заборгованості по нарахованих процентах станом 22.04.2025; у стягненні 321,71 грн необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі 2422,40 грн, то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT29970241 від 06.09.2024 в розмірі 11212,86 грн з яких:

-8805,25 грн заборгованості за основною сумою кредиту;

-2508,61 грн заборгованості за нарахованими процентами станом на 22.04.2025.

Відмовити у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» пені в розмірі 324,71 грн.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковельським міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач Акціонерне товариство «Акцент Банк» (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; );

Представник позивача Шкапенко Олександр Віталійович (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 10.06.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ