Справа № 308/3309/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Хамник М.М., за участю секретаря судових засідань Ткаченко Ю.В., представника заявника Державної казначейської служби України - Бордашевської Л.С., представника позивача Закарпатської обласної прокуратури Романа М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Державної казначейської служби України про зміну способу виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 по праві №308/3309/23 та виправлення описки у виконавчому документі, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Державної казначейської служби України Лешанич А.А. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначив, що 12 травня 2025 року до Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Шкорки І.М., про виконання виконавчого листа виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 17.04.2025 по справі № 308/3309/23 щодо стягнення з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 грошової компенсації моральної шкоди у сумі 20 000, 00 грн.

Зазначає, що розглянувши надані представником стягувача документи, Державна казначейська служба України звертає увагу суду на те, що на теперішній час виконання виконавчого листа по справі № 308/3309/23 (у спосіб, обраний судом) неможливе з наведених нижче підстав.

Вказує, що судові рішення про відшкодування моральної та матеріальної шкоди повинні відповідати приписам статті 56 Конституції України, статтям 1173-1176 Цивільного кодексу України, а також іншим правовим нормам, що передбачають випадки такого відшкодування.

За результатами розгляду справи № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення.

Відповідні висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 461/9982/19, від 15.03.2023 у справі № 591/7146/20, від 13.09.2023 у справі № 501/85/22, від 04.10.2023 у справі № 757/5351/21-ц, від 18.10.2023 у справі № 127/1407/22, згідно з якими помилковими є рішення судів в частині визначення таких способів відшкодування шкоди як «стягнення шляхом безспірного списання коштів Казначейством з єдиного казначейського рахунку» або «стягнення коштів через Казначейство».

Заявник звертає увагу суду на те, що у виконавчому листі, виданому Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 17.04.2025 по справі № 308/3309/23 боржником визначено «Даржава Україна», що у свою чергу є опискою. Таким чином, стверджує, що у вказаному виконавчому документі наявна описка та застосовано такий спосіб захисту прав позивача, що робить неможливим належне виконання судового рішення Казначейством.

Заявник вказує, що зміна способу виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 по справі № 308/3309/23 жодним чином не обмежує права та можливості стягувача на отримання коштів за виконавчим листом по зазначеній справі, а навпаки спрямована на забезпечення належного виконання вищевказаного судового рішення та забезпечення цільового використання коштів, передбачених у Державному бюджеті України.

З посиланням на викладене просить суд змінити спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 по справі № 308/3309/23, шляхом обрання належним способом стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000, 00 грн., а також виправити описку допущену у виконавчому листі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 по справі № 308/3309/23, а саме зазначивши у найменуванні боржника «Держава Україна».

В судовому засіданні представник заявника Державної казначейської служби України - Бордашевська Л.С. подану заяву підтримала та просила таку задовольнити.

Представника позивача Закарпатської обласної прокуратури - Роман М.С. не заперечував проти задоволення заяви.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомленими про розгляд справи.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 21.09.2023 року позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, Закарпатської обласної прокуратури, Державної Казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000, 00 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1)заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2)майно (втому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності),конфісковане або звернене в доход держави судом ,вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність ,а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4)суми, сплачені громадянину у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16).

У постановах Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14- ц, від 11.08.2021 у справі № 352/2255/19, від 18.08.2021 у справі № 591/6891/18, 3 від 18.08.2021 у справі № 200/8310/18, від 08.09.2021 у справі № 751/7182/19 викладено таку позицію Верховного Суду: «Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги та дійшли помилкового висновку про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Казначейства шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. За таких обставин резолютивна частина рішення підлягає зміні в частині стягнення коштів не з Казначейства, а з Державного бюджету України».

Відповідно до п. п. 1 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України.

Згідно п.п.1п.35Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 3 серпня 2011р.№ 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відповідно до п.36 Порядку, в разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету стягувачі подають документи, зазначені у п. 6 Порядку № 845, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду (абз. 1 п. 36 Порядку № 845).

Згідно Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів та здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Отже, Державна казначейська служба України є виконавцем у цій справі по стягненню (безспірному списанню коштів) на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок (пункт 38 Порядку).

Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Згідно ч. 2 ст. 2, ст. 170 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Державна казначейська служба України звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з заявою про зміну способу виконання Ужгородського міськрайонного суду від 21.09.2023 по справі №308/3309/23.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03 серпня 2011 року № 845, згідно якого боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Відповідно дост.124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.1 Бюджетного кодексу України, цим Кодексом регулюються відносини, що виникають в процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 19 серпня 2018 року у справі № 910/23967/16, в резолютивній частині рішення суду не зазначаються відомості про орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення.

Згідно зі ст.435 ЦПК України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема, за заявою стягувача чи виконавця встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З наведеної норми закону вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10 червня 2019 року у справі №350/426/16.

При цьому, у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Судом встановлено, що запропонована у заяві зміна способу виконання рішення суду не обмежує права та можливості стягувача на отримання коштів за виконавчим листом у справі №308/3309/23, а навпаки спрямована на забезпечення належного виконання вищевказаного судового рішення.

Щодо вимоги про внесення виправлення до виконавчого листа, слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного судового рішення Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 17.04.2025 було видано виконавчий лист.

Заявник просить внести виправлення до виконавчого листа та замість боржника «Даржава Україна» зазначити «Держава Україна».

Згідно статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про необхідність виправлення помилки у виконавчому листі, вказавши, замість вказаного боржника «Даржава Україна» - «Держава Україна».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов переконання, що заяву належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 435 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Державної казначейської служби України про зміну способу виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 по праві №308/3309/23 та виправлення описки у виконавчому документі задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 вересня 2023 року у справі №308/3309/23 шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію моральної шкоди у сумі 20 000, 00 грн.

Виправити описку допущену у виконавчому листі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.04.2025 року у справі №308/3309/23, зазначивши вірне найменування боржника „Держава Україна".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонний суду

Закарпатської області М.М.Хамник