Провадження № 2/357/111/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В.П.,

секретар судового засідання - Чайка О.В.,

за участю представника позивача - Ніжник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», посилаючись на наступні обставини.

26.02.2021 року за власного волевиявлення, із повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, з використанням сервісу online кредитування https://cashberry.com.ua/, відповідачем було подано Заявку на отримання кредиту. Дана заява № 5 від 26.02.2021 року знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб сайті ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС».

Електронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила запит.

Таким чином, ОСОБА_1 було укладений Договір про надання споживчого кредиту №5 від 26.02.2021 року з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (надалі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС») та 26.02.2021 року відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300,00 грн.

Стандартна (базова) процентна ставка: Це процентна ставка, яка застосовується до основної суми кредиту без урахування додаткових витрат або комісій, таких як плата за обслуговування кредиту чи інші додаткові витрати. Вона може бути використана для простого розрахунку процентів за користуванням кредитом. Формула для розрахунку процентів: Проценти = Фактичний залишок кредиту / Ставка відсотків / Кількість днів користування, визначена індивідуально для кожного клієнта на основі його кредитної історії, доходів, ризиків.

Нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за Кредитом за кожен день користування Кредитом (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Кредит вважається погашеним в день отримання Кредитодавцем коштів в погашення усієї заборгованості за Кредитом.

Мета отримання Кредиту: споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника).

Кошти Кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю з метою отримання Кредиту. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення відповідних Спеціальних умов.

Термін платежу зазначається у Спеціальних умовах, а також розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті.

05.09.2022 року згідно з умовами Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №5 від 26.02.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» було змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», що підтверджується Наказом № 15 04-2024-1 від 15.04.2024 року.

Заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним Договором №5 від 26.02.2021 року становить 30237,43 грн., із яких:

заборгованість за тілом кредиту - 7300,00 грн.;

заборгованість за відсотками - 22937,43 грн.;

заборгованість за комісійними винагородами - 0 грн.;

заборгованість за пенею - 0 грн.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №5 від 26.02.2021 року у розмірі 30237,43 гривень та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.

25.11.2024 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

09.12.2024 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Зазначила, що кредитні кошти від ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» вона не отримувала. Зауважила, що наявна у матеріалах справи інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №62/4987/12 від 14.12.2022 року не є належним доказом отримання нею кредитних коштів, у той час як таким доказом має бути виписка за картковим рахунком. Також зазначила, що наявні у справі докази не підтверджують факт переходу до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №5 від 26.02.2021 року.

03.02.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником позивача було надано додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що Кредитний договір, який було укладено між відповідачем та первісним кредитором, був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між Сторонами даного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» за допомогою логіна Особистого кабінету і пароля Особистого кабінету Кредитний договір між Первісним кредитором та Відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи відповідача у цій частині. Звернула увагу суду на те, що дані, які зазначені в Кредитному договорі ідентичні тим що зазначає відповідач, а саме: електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 та номер мобільного: НОМЕР_1 . Відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300 грн. Дані кошти були перераховані через платіжну систему, що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання відповідачем грошових коштів за транзакцією 31432-73620-31893. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Товариству з метою отримання кредиту. Тож, як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач надавав до Позовної заяви Інформаційну довідку, ТОВ «Платежі Онлайн» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, що підтверджує надання кредитних коштів ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та отримання таких відповідачем на картку № НОМЕР_2 . До позовної заяви було додано докази щодо укладення договору факторингу, а саме: копію Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року; Витяг з Додатку №1 від 05.09.2022 року із Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року.

03.02.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

03.02.2025 року ухвалою суду витребувано у АТ «СЕНС БАНК»: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 карткового рахунку відкритого у банку станом на 26.02.2021 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_2 ; виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 за період з 26.02.2021 року по 26.03.2021 року.

18.02.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представник відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначив, що надані позивачем кредитний договір №5 від 26.02.2021 року та оферта на укладення договору №5 від 26.02.2021 року не місять підписів кредитодавця та позичальника. Договір № 5 від 26.02.2021 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем, оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідачки не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Слід зазначити, що паперова копія електронного документа не є письмовим доказом, а електронна копія письмового (паперового) документа не є електронним доказом. Закон встановлює чіткі вимоги до належного засвідчення електронної чи письмової (паперової) копій електронного доказу. Якщо учасник справи подає до суду копію електронного доказу, суд, за клопотанням іншого учасника справи або з власної ініціативи, може витребувати у відповідної особи оригінал поданого нею електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу відсутній, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність його паперової копії, такий доказ не береться судом до уваги. У даному випадку позивачем подано паперові копії електронних доказів, які не мають підписів сторін. Але відповідач ставить під сумнів відповідність оригіналу електронних доказів їх паперових копій, а оригінали, виходячи з викладеного вище, суду не надано, тому подані позивачем докази просив суд не приймати до уваги. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог через їхню недоведеність.

18.02.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача подано клопотання про перевірку судом оригіналів електронних доказів та виключення копій з числа доказів у справі.

03.03.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника відповідача.

03.03.2025 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від АТ «СЕНС БАНК» надійшли витребувані судом документи.

11.03.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником відповідача подано відповідь на заперечення на клопотання.

06.05.2025 року ухвалою суду визнано явку представника позивача ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС» та відповідача ОСОБА_1 або її представника у судові засідання у даній справі обов`язковою.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Надала пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та письмовим додатковим поясненням.

Метою постановлення ухвали суду від 06.05.2025 року про визнання явки сторін у судове засідання обов`язковою була, у тому числі, необхідність в особистих показаннях відповідача, як учасника викладених нею у відзиві обставин. Утім, незважаючи на це відповідач/її представник у всі призначені по справі судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки не повідомили.

У судові засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

2. Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

26.02.2021 року відповідачем, з використанням сервісу online кредитування https://cashberry.com.ua/, було подано Заявку на отримання кредиту. Дана заява №5 від 26.02.2021 року знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб сайті ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС».

Електронний підпис накладено ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила запит.

Таким чином, ОСОБА_1 було укладений Договір про надання споживчого кредиту №5 від 26.02.2021 року з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та 26.02.2021 року відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 7300,00 грн.

Стандартна (базова) процентна ставка: Це процентна ставка, яка застосовується до основної суми кредиту без урахування додаткових витрат або комісій, таких як плата за обслуговування кредиту чи інші додаткові витрати. Вона може бути використана для простого розрахунку процентів за користуванням кредитом. Формула для розрахунку процентів: Проценти = Фактичний залишок кредиту / Ставка відсотків / Кількість днів користування, визначена індивідуально для кожного клієнта на основі його кредитної історії, доходів, ризиків. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за Кредитом за кожен день користування Кредитом (включаючи періоди пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Кредит вважається погашеним в день отримання Кредитодавцем коштів в погашення усієї заборгованості за Кредитом. Мета отримання Кредиту: споживчі цілі (для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника).

Кошти Кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавцю з метою отримання Кредиту. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення відповідних Спеціальних умов.

Термін платежу зазначається у Спеціальних умовах, а також розміщується Кредитодавцем в Особистому кабінеті.

05.09.2022 року згідно з умовами Договору факторингу №556/ФК-22, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором №5 від 26.02.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» було змінено найменування та скорочене найменування на ТОВ «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», що підтверджується Наказом № 15 04-2024-1 від 15.04.2024 року (а.с. 73).

Заборгованість відповідача перед позивачем за Кредитним Договором №5 від 26.02.2021 року становить 30237,43 грн. (а.с. 30-34), із яких:

заборгованість за тілом кредиту - 7300,00 грн.;

заборгованість за відсотками - 22937,43 грн.;

заборгованість за комісійними винагородами - 0 грн.;

заборгованість за пенею - 0 грн.

Належність отримання права вимоги позивачем стосовно відповідача за вказаним кредитним договором також підтверджується: Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року та Витягом з Додатку №1 від 05.09.2022 року із Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року (а.с. 22, 56-65, 75, 76).

У відповідності до умов указаного кредитного договору, кошти надано відповідачу в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч позичальником при укладанні договору. Указане підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №62/4987/12 від 14.12.2022 року та випискою АТ «СЕНС БАНК» по особовим рахункам з 26.02.2021 року по 26.03.2021 року (а.с. 140-143).

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення відповідачем усіх належних платежів по указаним кредитним договором як на рахунок первісного кредитора, так і на рахунок нових кредиторів, матеріали справи не містять.

Норми матеріального та процесуального права України, якими керується суд.

Щодо укладення кредитного договору в електронній формі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 1054 ЦК Украі?ни кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Дані норми свідчать про те, що обов`язок позичальника щомісячно виплачувати проценти до дня повернення позики у разі відсутності іншої? домовленості сторін, може бути застосований? лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними , а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Щодо відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Висновки суду.

Матеріалами справи підтверджено факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» Договору про надання споживчого кредиту №5 від 26.02.2021 року.

Належність отримання права вимоги позивачем стосовно відповідача за вказаним кредитним договором також підтверджується: Договором факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року та Витягом з Додатку №1 від 05.09.2022 року із Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022 року (а.с. 22, 56-65, 75, 76).

Також судом встановлено, що у відповідності до умов указаного кредитного договору, кошти надано відповідачу в безготівковій формі на банківську картку вказану власноруч позичальником при укладанні договору. Указане підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» №62/4987/12 від 14.12.2022 року та випискою АТ «СЕНС БАНК» по особовим рахункам з 26.02.2021 року по 26.03.2021 року (а.с. 140-143).

Відтак доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем коштів на виконання указаного кредитного договору спростовуються наявними у справі документами.

Разом з цим, належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення відповідачем усіх належних платежів по указаному кредитному договору як на рахунок первісного кредитору, так і на рахунок нових кредиторів, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами та витребуваних судом доказів.

3. Розподіл судових витрат.

Щодо витрат на правову допомогу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача витрати понесені на правову допомогу в розмірі 6000,00 гривень.

Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, Додаткову угоду №5 до Договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024 року на суму 6000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно мають місце судові витрати на правничу допомогу та відповідно між позивачем та адвокатом склалися договірні відносини.

У своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 колегія суддів не погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Підчас розгляду справи з боку сторони відповідача не надходило жодних клопотань, як і клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що виключає можливість суду на зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Така правова позиція міститься в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.

У постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 607/14338/19-ц зазначено, що матеріали справи не містять клопотання Особа_1 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Аналогічної позиції дотримується ВС КЦС у справі № 523/3904/19 від 09.02.2022 року.

У вищевказаній постанові Верховний Суд зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також суд зазначає, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Оскільки витрати, понесені на професійну правничу допомогу з боку позивача підтверджені, при цьому, з боку відповідача жодних заяв та клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило, а зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, з урахуванням вищевикладених позицій Верховним Судом, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача з урахуванням вищенаведеного, підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

При зверненні до суду з вказаним позовом, позивачем були також понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які документально підтверджені (а.с.100).

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з судового збору за подачу позову в розмірі 2422,40 грн.

4. Резолютивна частина.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №5 від 26.02.2021 року у розмірі 30237,43 гривень (тридцять тисяч двісті тридцять сім гривень 43 копійки)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2422,00 гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 гривень, а всього стягнути 8422,00 гривень (вісім тисяч чотириста двадцять дві гривні 00 копійки).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , місцезнаходження: вулиця Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, місто Київ, 04112.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ІНВЕСТ ФІНАНС», місцезнаходження: вулиця Кловський узвіз, будинок 7, приміщення 28, місто Київ, 01021. Код .

Повне судове рішення складено 16.06.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров