КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року місто Київ

Справа № 757/9156/25-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9540/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Поліщук Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент Київ», в інтересах якого діє адвокат Муравенко Карина Володимирівна, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року (ухвалену у складі судді Соколова О.М.)

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент Київ» до ОСОБА_1 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», що діє від свого імені та в інтересах та за рахунок Венчурного закритого не диверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Печерськ Плаза» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ

На адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «Кадорр Групп Менеджмент Київ» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», що діє від свого імені та в інтересах та за рахунок Венчурного закритого не диверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Печерськ Плаза» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва (вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, адвокат Муравенко К.В., яка діє в інтересах ТОВ «Кадорр Групп Менеджмент Київ» 21 березня 2025 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року і направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що предметом позову є стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та послуги з управління будинком з ОСОБА_1 , надані за фактичне користування квартирою АДРЕСА_1 .

Вважає, що дана справа повинна розглядатись за територіальною (виключною) підсудністю, а саме Печерським районним судом міста Києва.

Згідно ч. 9 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала не відповідає.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до Солом`янського районного суду міста Києва суд першої інстанції мотивував її тим, що відповідно до відповіді № 1176247 від 06 березня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідно до територіального поділу належить до Солом`янського району м. Києва.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати за комунальні послуги повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Відповідна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного суду від 16 травня 2018 року у справі №640/16548/16-ц, у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі 910/6644/18.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду є стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 у розмірі 123 659 грн. 12 коп., за квартирою АДРЕСА_1 , що належить до Печерського району міста Києва.

Виходячи з наведеного, суд робить висновок, що позовна заява ТОВ «Кадорр Групп Менеджмент Київ» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Компанія з управління активами «Імідж Фінанс», що діє від свого імені та в інтересах та за рахунок Венчурного закритого не диверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Печерськ Плаза» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги повинна розглядатись за територіальною (виключною) підсудністю, а саме Печерським районним судом м. Києва.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції цього не врахував та дійшов помилкового висновку про необхідність передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне, апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 268, 367-368, 374,375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кадорр Групп Менеджмент Київ», в інтересах якого діє адвокат Муравенко Карина Володимирівна - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 06 березня 2025 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України

Суддя-доповідач О. В. Желепа

Судді Л.П. Сушко

Н. В. Поліщук