ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Суми

Справа №592/507/24

Номер провадження 22-ц/816/704/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації, Державна установа «Інфраструктура Сумщини»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маківського Олексія Вікторовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року в складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми, -

в с т а н о в и в :

11 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державних адміністрації, Державного підприємства «Дороги Сумщини» скасування наказу № 145-к від 11 грудня 2023 року про звільнення, поновлення на посаді директора Державного підприємства «Дороги Сумщини» з 12 грудня 2023 року та стягнення з Державного підприємства «Дороги Сумщини» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 грудня 2023 року до дня ухвалення рішення у справі.

Позов мотивований тим, що з 02 березня 2021 року по 01 березня 2024 року за контрактом заявник був призначений на посаду директора Державного підприємства «Дороги Сумщини». Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року вирішено ліквідувати Державне підприємство «Дороги Сумщини», 10 жовтня 2023 року позивач був попереджений про наступне вивільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, а наказом відповідача № 145-К від 11 грудня 2023 року був звільнений з посади директора. На думку позивача, рішення про ліквідацію не обґрунтоване, його метою є лише звільнення позивача. Профспілка також не погодилась з ліквідацією підприємства. Водночас, підприємство продовжує здійснювати свою господарську діяльність, ліквідаційна процедура не проводиться.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маківський О.В. просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що мала місце не ліквідація, а реорганізація Державного підприємства «Дороги Сумщини» в Державну установу «Інфраструктура Сумщини». Наполягає на тому, що процедура ліквідації, а згодом реорганізації підприємства мала на меті лише звільнення позивача з посади директора.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна установа «Інфраструктура Сумщини» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначається, що суд дав правильну оцінку предмету і підставам позову, зокрема дійшов висновку про відсутність порушень прав позивача при звільненні у зв`язку з ліквідацією підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. На думку відповідача, у спірних правовідносинах реалізація обласною адміністрацією дискреційні повноважень є наслідком ліквідації роботодавця позивача, тобто правомірність ліквідації не може бути піддана оцінці, а оскільки позовні вимоги обґрунтовані саме оцінкою ліквідаційної процедури, тому суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 адвоката Маківського О.В., представника Державної установи «Інфраструктура Сумщини» - Савенко Н.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 березня 2021 року із ОСОБА_1 укладений контракт № 2, його призначено на посаду директора Державного підприємства «Дороги Сумщини», строк дії контракту визначено з 02 березня 2021 року по 01 березня 2024 року (а.с. 7-13).

Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації Артюха В.М. № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року розпочато ліквідацію державного підприємства «Дороги Сумщини» (а.с. 14-15), утворено склад ліквідаційної комісії (а.с. 16-17).

Розпорядженням голови Сумської обласної військової адміністрації Артюха В.М. № 697-ОД від 06 грудня 2023 року внесені зміни до розпорядження № 547-ОД від 04 жовтня 2023 року, а саме: продовжено строк для пред`явлення вимог кредиторів з 2 до 6 місяців; зобов`язано провести процедуру ліквідації у порядку визначеному законодавством (а.с. 18-19).

10 жовтня 2023 року директор ДП «Дороги Сумщини» Завальний М.О. був попереджений про наступне вивільнення з посади директора на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 20).

Наказом Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури СОДА №145-К від 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 був звільнений з посади директора ДП «Дороги Сумщини» (а.с. 21).

05 жовтня 2023 року головою ППО ДП «Дороги Сумщини» запрошено голову голови Сумської обласної військової адміністрації та в.о. директора Департаменту розвитку громад, територій та інфраструктури Сумської обласної державної адміністрації для участі у загальних зборах трудового колективу ДП «Дороги Сумщини».

Також судом встановлено, що розпорядженням голови СОДА від 24 квітня 2024 року № 198-ОД припинено ліквідаційну процедуру Державного підприємство «Дороги Сумщини», а розпорядженням №199-ОД це підприємство реорганізоване шляхом його перетворення в Державну установу «Інфраструктура Сумщини».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав оцінку доводам позивача щодо намагань ліквідувати підприємство у 2019 році, зазначивши, що суд не може надавати оцінку правомірності чи неправомірності спробам ліквідувати підприємство у 2019 році, а також іншим аспектам його господарської діяльності. Щодо інших аргументів позивача суд вказав, що збільшення строку для пред`явлення вимог кредиторів ніяк не можуть впливати на порушення прав позивача, його належним чином попередженого про наступне вивільнення у зв`язку із ліквідацією і не стосується суті позовних вимог. Крім того, здійснення процедури ліквідації супроводжується інвентаризацією, документальною позаплановою виїзною перевіркою контролюючими органами, а крім позивача звільнені ще вісім працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 95-101). Уцілому, суд дійшов висновку, що процедуру звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України порушено не було, тобто звільнення проведено із дотриманням норм законодавства про працю, були вжиті всі передбачені законом заходи щодо звільнення працівника у зв`язку із ліквідацією підприємства, проведено остаточний розрахунок з виплатою вихідної допомоги, компенсації невикористаної основної щорічної відпустки, додаткової відпустки за особливий характер праці. Відтак, суд відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ст. 40 КЗпП України у випадку ліквідації підприємства, установи, організації, не вимагає попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Положення п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України передбачає, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації.

Ліквідація є такою формою припинення юридичної особи, при якій припиняються всі її права та обов`язки. У разі ліквідації вся чисельність працівників скорочується та весь штат працівників ліквідується, а працівник звільняється відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ухваливши рішення про вивільнення працівників, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний не пізніше, ніж за два місяці до запланованого звільнення повідомити про це особисто кожного працівника за його підписом відповідно до статті 49-2 КЗпП України.

У разі розірвання трудового договору у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що процедуру звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України порушено не було, звільнення проведено із дотриманням норм законодавства про працю, були вжиті всі передбачені законом заходи щодо звільнення працівника у зв`язку із ліквідацією підприємства.

З позивачем було проведено остаточний розрахунок з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, компенсації за дні невикористаної основної щорічної відпустки, додаткової відпустки за особливий характер праці.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 317/4223/16-ц зазначено, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Проведення заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника і суд не вправі обговорювати та вирішувати питання про доцільність змін в організації виробництва і праці.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами доведена наявність змін в організації виробництва і праці станом як на день звільнення ОСОБА_1 , так і на день звернення з позовом до суду.

Натомість, позивачем не доведено порушення його трудових прав при звільненні за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Доводи апеляційної скарги з приводу реорганізація підприємства, а не його ліквідації правового значення не мають, оскільки позивача було звільнено у процесі здійснення ліквідаційних процедур підприємства з дотриманням вимог трудового законодавства 11 грудня 2023 року, а наступні перетворення організаційно-правової форми підприємства відбулись вже після звільнення ОСОБА_1 . Відтак, роботодавець не має обов`язку пропонувати вакантну посаду працівнику, якого вже звільнено. Як правильно вказав суд першої інстанції, оцінка законності звільнення позивача судом давалась у межах заявлених позовних вимог, обґрунтованих обставинами звільнення у межах проведення ліквідації підприємства.

Враховуючи, що місцевий суд не знайшов підстав для поновлення позивача на роботі, тому обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення супутніх позовних вимог.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маківського Олексія Вікторовича залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина