Провадження №: 2-о/336/41/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Боєва Є.С.,

присяжних Куценко А.І., Нападайло Г.Ф.,

за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В.,

представника особи, щодо якої вирішується питання, адвоката Петрової М.О.,

представника органу опіки та піклування Онищенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника,

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 року заявник ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить суд: визнати обмежено дієздатним ОСОБА_2 , інваліда І групи, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Зазначає, що він здійснює піклування за фізичною особою похилого віку, його батьком інвалідом першої «Б» групи ОСОБА_2 який потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку зі станом здоров`я.

Згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 626104 ОСОБА_2 , непрацездатний, потребує сторонньої допомоги, нагляду сімейного лікаря, кардіолога, невролога, офтальмолога, амбулаторне лікування, стаціонарне лікування. Самостійно себе не може обслуговувати, пересувається по житловому помешканню лише зі сторонньою допомогою.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 09.05.2024 року, виданої КНП «Центр Первинної медико-санітарної допомоги № 2», ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_2 , має такі діагнози: дісціркуляторна енцефалопатія, 3 стадії складного ґенеза (атеросклератичного, гіпертензівного). Наслідки геморагічного інсульту, 29.01.2018 у лівій гемісфере, руслі ЛСМА, помірний правобічний геміпарез елементи сенсорної афезії, 09.08.2019 року у лівій півкулі головного мозку, ЛСМА з проривом шлункову систему, субарахноідальний простір, правобічний помірний в нозі, виражений в кісті. Виражений вестібуло- атаксичний синдром, когнітивні порушення. Гіпертонічному типу OI.B82 інша/невизначена анемія МКЛ 10 АМ: D64.9 Анемія, не уточнена (підстава: виписки із медичної картки амбулаторного хворого від 09.05.2024 року, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2».

Заявник зазначає, що найближчим родичем, який опікується його проблемами та станом здоров`я є він, мешкають разом та по теперішній час, надає батьку допомогу у вирішенні побутових питань, придбанні продуктів харчування та лікуванні.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року було відкрито провадження у справі залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2024 року було призначено судово-психіатричну експертизу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2025 року було поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 13.06.2025 року.

Представник органу опіки та піклування Онищенко Л.А. просила відмовити у задоволенні заяви. Представник особи, щодо якої вирішується питання, підтримала позицію органу опіки та піклування. Представники додатково зазначили, що не мали змоги звязатися ні заявником, ні з особою, щодо якої вирішується питання.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. (ч.1 ст. 37 ЦК України).

Згідно до ч.2 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Згідно абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово психіатричну експертизу.У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

З аналізу наведених норм вбачається, що висновок про недієздатність фізичної особи, або обмежено дієздатної, слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

За клопотанням ОСОБА_1 , ухвалою суду від 07.10.2024 року було призначено судово-психіатричну експертизу.

Однак зазначена ухвала не була виконана, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 1967 р.н., на засідання комісії не з`явився (а.с.68).

Згідно з витягом з протоколу № 68 засідання опікунської ради з питань захисту прав недієздатних аб обмежени у дієздатності осіб при районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, комісія прийняла рішення відмовити в наданні подання до суду по факту призначення ОСОБА_1 піклувальником над батьком, ОСОБА_2 .

Беручи до уваги, те, що судом не встановлено обставин, що свідчать про психічний розлад ОСОБА_2 , та відсутність висновку судово-психіатричного експерта, який б визначив стан ОСОБА_2 (здатність останнього усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними), суд вважає, що заява ОСОБА_1 про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 39-41, 55, 58, 60 ЦК України, ст.ст. 263-265, 268, 293-294, 295-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, встановлення піклування і призначення піклувальника - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Є.С. Боєв

Присяжні А.І Куценко

Г.Ф. Нападайло

13.06.25