ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/4605/23

Головуючий у першій інстанції Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/869/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької О.Є., Мамонової О.Є.,

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 1 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» ( попередня назва Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, (суддя Іванюк Т.І.), ухвалене у м. Козелець,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія«Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 64090 грн, інфляційних втрат в сумі 17368,39 грн, 3165,87 грн три відсотки річних. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 30.09.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4850456, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» від 18.04.2023 року за № 18.04/2023-Ф перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідач умови кредитного договору від 30.09.2021 року за № 4850456 не виконував, а тому утворилась заборгованість у розмірі 64090 грн, яка складається з суми основного боргу 20000 грн ; суми відсотків за користування кредитом 44090 грн. Крім того, позивач має право на нарахування на суму боргу в порядку ч. 2 ст.625 ЦПК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Відовідач в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 1 грудня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 64 090 грн., інфляційні втрати в сумі 17 368,39 грн., 3% річних в сумі 3 165,37 грн., судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем. ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак, відповідач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконав свої обов`язки за договором, та доказів на спростування позовних вимог щодо розміру заборгованості суду надано не було. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має також право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних нарахованих у відповідності до вимог ст.625 ЦПК України. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує факт укладення кредитного договору ним в електронній формі та отримання коштів у розмірі 2000 грн, та не надання позивачем належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору, а також перерахування коштів відповідачу. Відповідач звертає увагу суду на відсутність доказів права вимоги за кредитним договором від 30.09.2021 року за № 4850456 у позивача та відсутності таких доказів у матеріалах справи. Крім того, ОСОБА_1 вважає що не підлягали задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки відповідно до п.18 « Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту, позичальник звільняється від відповідальності передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України. Також незаконним є нарахування відсотків у розмірі, що перевищує 1% денної відсоткової ставки та нарахування відсотків за межами строку дії кредитного договору. ОСОБА_1 вважає умови договору від 30.09.2021 року за № 4850456 недійсними, оскільки погодження відсоткової ставки у розмірі 1.9% в день є агресивною діяльністю та нечесною підприємницькою практикою, а отже в силу приписів ч.6 ст.19 Закону України « Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Також, якщо споживачеві не надано документ( електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину, поза торгівельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення озов`язків споживача. Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом укладення договору на певних умовах.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить суд залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у відзиві зазначає про те, що 30.09.2021 року між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту і позивачем укладення договору саме в електронній формі доведено належними, достатніми та допустимими доказами. Оскільки ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то відповідно позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахуванням на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. Пунктом 4.1. зазначеного вище догвору сторони передбачили, можливість продовження строку дії кредиту: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 Договору або в порядку автопролангації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 Договору. Тобто здійснення нарахування процентів за користування кредитними коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалось в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18 квітня 2023 року між ТОВ « АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором №30.09.2021 року за № 4850456. ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просить також у відзиві стягнути на свою користь з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що 30 вересня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний кредитний договір про надання споживчого кредиту № 4850456 (а.с. 43-48) відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», розміщених на сайті: https://creditplus.ua/documents.

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. Договору, Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Відповідно до п. 3.43Договору, розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5.1 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку.

Згідно п.4.3.1 , п 4.3.2 сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролангації або автопролангації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але небільше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутись пролангація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 Договору. Споживач, дає згоду на автопролангацію строку кредиту на умовах передбачених в п.п.4.3.1 Договору.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором М989059 , вчинений 30.09.2021 року о 08.11.03. годині відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК 2 Контактний дім» від 04.05.2023 року Вих. № 2634 (а.с. 40-41). Зазначене перерахування коштів здійснено на виконання умов договорору №087/20П про надання послуг з переказу платежів від 8 липня 2020 року ( а.с.144-147)

31.10.2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» направило на адресу зазначену у кредитному договорі ОСОБА_2 та на електронну адресу, лист-повідомлення про наявність кредитної заборгованості в розмірі 31780 грн, з яких 20000 грн заборгованість за тілом кредиту та 11780 заборгованість за відсотками, а також повідомило що оскільки на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, тому у відповідності до п.4.3.1 кредитного договору, строк кредиту продовжено на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

Як вбачається з картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) № № 4850456 від 30.09.2021 року, відповідач ОСОБА_1 вніс на погашення кредитної заборгованості кошти в сумі 1510 грн 20.12.2021 року. Станом на 17.04.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості становить 64090 грн, яка складається з суми основного боргу 20000 грн ; суми відсотків за користування кредитом 44090 грн.

18 квітня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та укладено договір факторингу за № 18.04/2023-Ф від 18.04.2023 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відсупає) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за плату, право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і боржниками (а.с. 7-11,173-175).

Відповідно до витягу з реєстру боржників Додатку № 1 до договору факторингу № 18.04/2023-Ф від 18.04.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 64090 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 44090 грн. заборгованість за нарахованими процентами. ( а.с.18)

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18).

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (частина друга статті 1055 ЦК України).

Тобто, правовим наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є його нікчемність.

Укладення договору в електронній формі не є порушенням Закону України « Про захист прав споживачів».

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 30.09.2023 року правочину.

Доводи апеляційної скарги щодо неукладення ОСОБА_1 кредитного договору № 4850456 від 30.09.2021 року спростовані матеріалами справи та наявними у них доказами. Заперечуючи факт укладання договору, ОСОБА_1 не надав доказів відсутності належності йому картки № НОМЕР_1 чи виписки по рахунку відкритому на обслуговування зазначеної картки, що могли б підтвердити відсутності надходження коштів на його рахунок. Саме по собі заперечення проти укладення договору та не отримання коштів без надання належних, допустимих та достатніх доказів не може бути підтвердженням зазначених обставин. Також в належний спосіб відповідачем не спростовано внесення коштів на погашення кредитної заборгованості в розмірі 1510 грн 20.12.2021 року.

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судого рішення доводи апеляційної скарги щодо визнання договору недійсним через ведення агресивної підприємницької діяльності та укладення договорів на вкрай невигідних умовах, оскільки суд як першої інстанції так і апеляційної інстанції розглядає справи в межах заявлених вимог. ОСОБА_1 не звертався до суду з позовом чи з зустрічним позовом про визнання договору недійсним.

Також колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту набуття права вимоги за кредитним договором № 4850456 від 30.09.2021 року у позивача, оскільки матеріали справи містять договір факторингу № 18.04/2023-Ф від 18.04.2023 року, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 64090 з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 44090 грн. заборгованість за нарахованими процентами; витяг з реєстру боржників та докази платності договору факторингу; акт прийому-передачі Реєстру боржників від 03.05.2022 року.

Звертаючись до суду з позовом позивач обґрунтував своє право на стягнення відсотків за період з 30.09. 2021 по 28.01.2022 року у сумі 44090 грн ( 20000х1.99= 120 календарних днів = 44090 грн ) умовами договору та набутого ним права вимоги за договором факторингу на отримання відсотків за користування кредитом.

Строк дії кредитного договору відповідно до п. 1.4 складає 30 днів, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконав, то відповідач скористався правом автоматичної пролангації передбаченої п.4.3.1 , п 4.3.2 про, що повідомив ОСОБА_1 листом від 31.10.2021 року.

Проведення нарахування відсотків за період з 30.09. 2021 року по 28.01.2022 року не відповідає умовам договору щодо строку дії договору, оскільки договір укладено на 30 днів з можливістю автоматичної пролангації на 90 календарних днів, що сумарно становить 120 днів. Отже строк дії договору становить з 01.10.2021 року по 28.01.2022 року

З реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу від 18.04.2023 року № 18.04/2023-Ф вбачається, що кількість днів прострочення зобов`язання складає 535 днів, що не відповідає умовам укладеного кредитного договору.

Колегія суддів проводить власний обрахунок суми нарахування відсотків виходячи з умов укладеного кредитного договору. Оже нарахування відсотків проводиться починаючи з 01.10.2021 року по 28.01.2022 року з урахуванням суми кредиту 20000 грн та річної відсоткової ставки в розмірі 380% , що становить 24986.30 грн.( 20000 грн х 380% річни х 120 днів:365:100)

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 30.09.2021 року, строком дії з урахуванням автоматичної пролонгації до 28.01.2022 року, тобто до набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до умов укладеного договору.

Таким чином, рішення суду в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користьТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» загального розміру кредитної заборгованості та відсотків підлягає зміні, з зменшенням суми загального розміру заборгованості з 64090 грн до 44986.30 грн, відсотків з 44090 до 24986.30 грн.

Позивач звертаючись до суду, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотках нарахованих в межах строку дії кредиту просив стягнути на його користь інфляційні втрати в розмірі 17368.39 грн та три відсотки річних в розмірі 2147.20 грн нараховані у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з лютого 2022 по червень 2023 року.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

«Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України 2003 року доповнено пунктами 18 і 19 згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, відповідач в силу закону звільнений від відповідальності передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання починаючи з 24 лютого 2022 року і до закінчення дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат не підлягають задоволенню. Натомість вимоги щодо стягнення трьох відсотків річних підлягають частковому задоволенню за період прострочення грошового забов`язання з 29.01.2022 по 23.02.2022 року в сумі 96.14 грн ( 44986.30 грн х 26днів х365:100)

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

З позовної заяви вбачається, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість, інфляційні втрати та три відсотки річних у розмірі 84624.26 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 45082.44 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 53.27%. При зверненні до суду з позовом товариством сплачено 2147.20 грн судового збору (а.с.6). Враховуючи, що у жовтні 2023 року при зверненні до суду першої інстанції за вимогами майнового характеру, фізична особа сплачувала судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менше 1073,60 грн та не більше 13 420 грн. Для юридичних осіб та ФОП було встановлено 1,5% ціни позову, але не менше 2684,00 грн та не більше 26840,00 грн. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1143.81 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції (2684 х53.27%= 1429.77) та на користь держави 285,95 грн недоплаченого судовго збору при подачі позову до суду

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, тобто фактично оспорювана сума становить 84624.26 грн. Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вимог скарги, що становить 46.73 грн. За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3220.80 грн (а.с.221, 233). З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1505,08 грн (3220.80 х 46.73 %) судового збору за апеляційний розгляд справи.

Виходя з приписів ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 361.27 грн.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції. На підтвердження понесених витрат товариством було додано : договір № 10/07-2023 про надання професійної правничої допомоги від 10 липня 2023 року; звіт про надання правничої допомоги від 21 вересня 2023 року; рахунок на оплату № 1166/21/09 від 21 вересня 2023 року; платіжну інструкцію від 21.09.2023 року № 947; свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю; ордер № 1423361( ас.21, 40,43,57-59)

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції в розмір 8000 грн. На підтвердження понесених судових витрат надало суду: ордер № 1589644; свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю, Договір про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07.07.2022 року; платіжне допучення від 22.04.2025 року; звіт про надання правової допомоги від 23.04.2025 року( а.с.249-252,227)

Від сторони відповідача не надійшло заперечень на клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а оскаржуване судове рішення підлягає зміні в частині визначеного до стягнення розміру загальної суми заборгованості, відсотків та трьох відсотків річних, а також скасуванню в частині задоволених вимог про стягнення інфляційних втрат, приймаючи до уваги що стороною відповідача не надано заперечень чи клопотань щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що справа не є складною, об`єм та доводи позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу, включення до витрат пов`язаних з збиранням та аналізом документів та доказів, а також подання позовної заяви, що є фактично роботою з підготовки позову та проведення правової експертизи документів та складання, подача відзиву, що також є підготовкою відзиву, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат понесених позивачем в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на його користь 6000 грн витрат понесених в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 1 грудня 2023 року в частині вирішення вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» ( попередня назва Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та розподілу судових витрат - скасувати.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» ( попередня назва Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат відмовити.

Заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 1 грудня 2023 року змінити в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» загального розміру заборгованості , відсотків та трьох відсотків річних , зменшивши загальний розмір заборгованості з 64090 грн до 44986.30 грн; відсотків з 44090 до 24986.30 грн, трьох відсотків річних з 2147.20 до 96,14 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, місце знаходження: 03150, м. Коїв, вул.. Загородня 15, офіс 118/2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 361.27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 285,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (, місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Загородня 15, офіс 118/2) 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу понесені в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: