Дата документу 05.06.2025 Справа № 335/9452/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/9452/24 Головуючий у 1-й інстанції: Романько О.О.
Провадження № 22-ц/807/1109/25 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Гончар М.С.,

Онищенка Е.А.

розглянувши заявуОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Кузьміновим Дмитром Валерійовичем, про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» - адвоката Лихосенка Євгена Олександровича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , поданою через представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Д.В. звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, просила суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1 401 954,73 грн., з яких 1 338 272,28 грн. - сума основного боргу, 47 293,20 грн. сума інфляційних втрат, 16 389,25 грн. - сума 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 019,54 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 , подану через представника адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/ЛЗ від 24 вересня 2021 року в розмірі 1 338 272 гривні 28 копійок - основної суми боргу, 47 293 гривні 20 копійок - інфляційних витрат, 16 389 гривень 25 копійок - суми 3% річних.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат у виді судового збору в розмірі 14 019 гривень 54 копійки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» - адвокат Лихосенко Є.О. подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» - адвоката Лихосенка Євгена Олександровича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , поданою через представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2025 року розгляд справи за вищевказаною апеляційною скаргою призначено на 25.06.2025 року об 11.00 год.

03 червня 2025 року на адресу Запорізького апеляційного суду від ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Д.В. надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявниця із посиланням на вимоги ст.ст. 149, 150 ЦПК України, просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020», які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020», в межах суми у розмірі 1 401 954,73 грн.;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно будівлю літ. Б, загальною площею 24,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020».

Заява обґрунтована тим, що після відкриття апеляційного провадження позивачу стало відомо, що майно відповідача арештовано за іншими зобов`язаннями.

Так, 19.05.2025 року Господарським судом Запорізької області порушено провадження у справі № 908/1446/255 за позовом заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020», третя особа - ТОВ «Компанія Радіо Крок», про стягнення коштів у розмірі 3 557 118,46 грн., з яких: безпідставно збережені кошти пайової участі в розмірі 2 181 025,15 грн., інфляційні нарахування в розмірі 1 163 308,91 грн., 3% річних в розмірі 212 784,40 грн.

19.05.2025 року ухвалою суду у вищевказаній справі накладено арешт на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020».

Звертає увагу, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до позбавлення позивача можливості захистити свої законні права, зокрема щодо фактичного виконання рішення про стягнення заборгованості.

Зауважує, що забезпечення позову не завдасть жодної шкоди відповідачу, та вважає що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно частин 1, 7 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) визначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зробила висновок про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, Верховний Суд сформулював та підтримує правову позицію про те, що у разі подання позову про стягнення коштів відповідач, якщо немає відповідних обмежень, може у будь-який момент розпорядитися коштами та відчужити майно. І це у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача (постанова від 11.12.2023 у справі № 904/1934/23).

За обставин цієї справи вказаний захід забезпечення позову, про який ставиться питання позивачкою, є співмірним із заявленими нею вимогами, спрямований на збереження існуючого становища у спірних правовідносинах до завершення розгляду справи, шляхом арешту належного згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу нерухомого майна. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до порушення збалансованості інтересів сторін та невиправданого обмеження прав відповідача на володіння та користування майном.

У постанові від 12 липня 2022 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 5026/1357/2012(925/229/24), від 09 червня 2021 року у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/16866/20, від 13 жовтня 2020 року у справі № 917/273/20, від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18.

Такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

У разі звернення із позовом про стягнення грошових коштів, саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач, зокрема і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності (постанова Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 905/446/22).

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, від 17 серпня 2022 року в справі № 361/3446/21зазначено, що предметом позову у справі є вимоги позивача про стягнення коштів й виконання в майбутньому судового рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів. Тому застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках відповідача безпосередньо пов`язано із предметом позову.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі № 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №429692563 від 03.06.2025 вбачається, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020»на праві власності належить будівля, літ. Б, загальною площею 24,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При розгляді даної заяви апеляційний суд виходить із того, що з матеріалів справи вбачається існування спору між сторонами, предметом якого є стягнення грошових коштів у значному розмірі (1 401 954,73 грн.), рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ТОВ «Централ Парк 2020» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 61/ЛЗ від 24 вересня 2021 року в розмірі 1 338 272 гривні 28 копійок - основної суми боргу, 47 293 гривні 20 копійок - інфляційних витрат, 16 389 гривень 25 копійок - суми 3% річних, суму судового збору в розмірі 14 019 гривень 54 копійки, та враховуючи, що обраний захід забезпечення позову, а саме накладення арешту на нерухоме майно та грошові кошти, що знаходяться на відкритих банківських рахунках відповідача в межах ціни позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду.

Отже накладення арешту на майно не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його конституційних прав на володіння та користування вказаним нерухомим та рухомим майном, а лише тимчасово обмежить право відповідача реалізувати вказане майно третім особам.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №915/373/20.

Отже, такий захід забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках у банківських та фінансових установах в межах суми, про стягнення якої подано позов, є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Наведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 361/3446/21.

Беручи до уваги зазначені вище обставини, доводи, які наведені в обґрунтування заяви, колегія суддів приходить до висновку про задоволення заяви.

Ураховуючи викладені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - будівлю, літ. Б, загальною площею 24,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,та грошові кошти, що знаходяться на відкритих банківських рахунках ТОВ «Централ Парк 2020», в межах ціни позову 1 401 954,73 грн.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника - адвоката Кузьмінова Дмитра Валерійовича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру задовольнити.

Накласти арешт в межах ціни позову 1 401 954 (один мільйон чотириста одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 73 коп. на:

нерухоме майно будівлю, літ. Б, загальною площею 24,4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 060) та належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020»;

грошові кошти, що знаходяться на відкритих банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020».

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області від 21.03.2000.

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Парк 2020» (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, буд. 21, офіс 805, ).

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 05 червня 2025 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: М.С. Гончар

Е.А. Онищенко