Справа №333/9655/24
Провадження №2/333/980/25
14 травня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , видана 25.10.2012 року Управлінням ДМС України в Запорізькій області), третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 27, код ЄДРПОУ: 37573508) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в квартиру АДРЕСА_3 він вселився зі своєю родиною на підставі ордеру на службове приміщення серії «С» №280 від 27.08.1990 року, надане для постійного проживання та користування.
27.03.2007 року вказане житлове приміщення переведене на баланс житлового фонду Запорізької міської ради.
ОСОБА_1 є наймачем вказаної квартири, Запорізька міська рада наймодавець.
Позивач має доньку ОСОБА_3 , яка 09.03.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.08.2017 року шлюб між ними був розірваний. Тобто, відповідач по даній справі є його колишнім зятем.

На теперішній час у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані:

1)Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.10.1990 року;

2)Донька позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 25.10.1990 року;

3)Онук позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 12.12.2011 року;

4)Колишній зять позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 25.10.2012 року.

Відповідач понад 6 років у вказаній квартирі не проживає. Він добровільно виїхав з помешкання, його речей в квартирі не має, комунальні платежі він не сплачує, в утриманні житла участі не бере.

У листопаді 2018 року відповідач виїхав за кордон на постійне місце проживання та з того часу на територію України не повертався.

30.09.2024 року з Консульства в Дубаї ОСОБА_2 дав згоду на зняття його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (довіреність від 30.09.2024 року, зареєстрована в реєстрі за №570/2957-24, за підписом віце-консула Полтавця О.).

Реєстрація відповідача у вказаній квартирі покладає на позивача додаткові витрати на оплату комунальних послуг, чинить перешкоди в користуванні майном, позбавляє можливості скористатися правом на приватизацію.

З цих підстав, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 15.11.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.

23.01.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

04.03.2025 року з Державної прикордонної служби України витребувано інформацію щодо перетину Державного кордону України громадянином Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_2 .

03.04.2025 року на адресу суду надійшла відповідь щодо перетину (виїзду) Державного кордону України ОСОБА_2 в пункті пропуску «Бориспіль-2 (С)».

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Мельникова А.А. не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 до суду жодного разу не з`явився, на адресу відповідача, за якою останній зареєстрований, було направлено судові повістки, які повернуто на адресу суду без вручення адресату.

На підставі ст.130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи.

З огляду на викладене, керуючись ч.4 ст.223 ЦПК України, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 58 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження голови Комунарської районної адміністрації №873р від 21.03.2007 року ОСОБА_1 видано ордер на житлове приміщення від 27.03.2007 року №233 серії «К» з правом на вселення сім`ї з чотирьох чоловік ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_7 (син дружини) та ОСОБА_8 (донька) в житлове приміщення квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК Української РСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

01.11.2024 року комісією у складі: ОСОБА_9 , Огородник Ю.В., Сапи Н.Є. складено акт про не проживання громадян, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , також зареєстровані:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З 18.02.2017 року по 01.11.2024 року за вказаною адресою дійсно не проживає ОСОБА_2 .

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 , також підтверджується відповіддю Департаменту адміністративних послуг ЗМР №06.4-06/02/14930 від 08.11.2024 року.

Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується також відомостями Державної прикордонної служби України від 01.04.2025 року щодо виїзду 19.09.2018 року з України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через пункт пропуску «Бориспіль-2 (С)» та відсутність факту подальшого в`їзду на територію України.

Судом встановлено, що наявність реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , чинить позивачу ОСОБА_1 перешкоди у вільному користуванні зазначеним житловим приміщенням.

Факт не проживання ОСОБА_2 у спірному житлі підтверджуєтьсяматеріалами справи та фактично визнаний останнім шляхом надання довіреності через Консульство України в м. Дубай (Об`єднані Арабські Емірати), якою уповноважено громадянку України Адель Ірину Олександрівну зняти його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , без поважної причини більше 6 місяців, отже за ним не збереглося право на вказане житлове приміщення.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи викладене, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

Керуючись ст.ст.130, 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , видана 25.10.2012 року Управлінням ДМС України в Запорізькій області), третя особа Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 27, код ЄДРПОУ: 37573508) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Арабської Республіки Єгипет, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 , видана 25.10.2012 року Управлінням ДМС України в Запорізькій області) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 23.05.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод