Справа № 357/844/25
Провадження № 2-п/357/52/25
У Х В А Л А

05 червня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві в залі суду № 6 заяву заявника (відповідача) ОСОБА_1 , позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява заявника (відповідача) ОСОБА_1 , позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про перегляд заочного рішення, в якій заявник просить суд скасувати заочне рішення від 09.04.2025 року по справі № 357/844/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В обґрунтування заяви відповідачем вказано, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2025 року стягнуто з відповідача загальну суму заборгованості за кредитним договором №1320-4923 від 23.12.2023 р. у розмірі 44000,00 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., всього 46422,40 грн. (сорок шість тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок). У судові засідання, призначені по справі, про які Відповідач дізнався лише після ознайомлення із заочним рішенням суду, останній не міг з`явитись. Причина неявки полягає в тому, що Відповідач з 25 грудня 2024 року по 26 квітня 2025 року перебувала в зоні виконання завдань в Харківський області, Куп`янський район. Тобто Відповідач з поважних причин не могла взяти участь у судових засіданнях. Також Відповідач не отримувала позовної заяви та доданих до неї матеріалів. Відповідач не мала можливості отримувати поштову кореспонденцію по місцю своєї реєстрації. Відповідач перебуває військовій службі з 23 жовтня 2023 року по теперішній час. Відповідач звертає увагу суду на те, що Відповідно до п. З п. 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно- мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Таким чином, на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період. Отже, Відповідач вважає, що заявлені позивачем суми відсотків за договором позики №1320-4923 від 23.12.2023 р є необгрунтованими і стягненню не підлягають, у зв`язку з тим, що останній звільнений від їх нарахування згідно чинного законодавства.

Ухвалою судді від 23 травня 2025 року прийнято заяву заявника (відповідача) ОСОБА_1 , позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про перегляд заочного рішення, до розгляду та призначено судовий розгляд заяви на 05 червня 2025 року о 09 год. 00 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судом 05.06.2025 р. за вх..№31501 отримано заяву, в якій представник заявника (відповідача) ОСОБА_2 просив проводити розгляд заяви у відсутності відповідача та представника, заяву про перегляд заочного рішення підтримує та просить її задовольнити.

Суд визнав можливим розглянути заяву про перегляд заочного рішення без участі учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви (ст. 287 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши обставини даної справи та заяви про перегляд рішення в справі, суд дійшов до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 квітня 2025 року було задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1320- 4923 від 23.12.2023 р. в розмірі 44000,00 грн. та витрати понесені по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., всього 46422,40 грн. (сорок шість тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Статтею 280 ЦПК України визначені умови проведення заочного розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з частин 1, 2, 3 статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З аналізу вказаної норми вбачається, що підстави для скасування заочного рішення мають бути у сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідач вважає, що заявлені позивачем суми відсотків за договором позики №1320-4923 від 23.12.2023 р є необгрунтованими і стягненню не підлягають, у зв`язку з тим, що відповідач перебуває військовій службі з 23 жовтня 2023 року по теперішній час та останній звільнений від їх нарахування, оскільки на відповідача поширювалися пільги передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме: не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом у зазначений період.

Для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.(Постанова КЦС ВС від 04.09.2024 № 426/4264/19 (61-7310св24)

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, під час розгляду даної справи (провадження) судом перевірені доводи заявника щодо незгоди з заочним рішенням, однак дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки останній не надав доказів подання банку документів, встановлених листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142, крім цього, не надав доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що прямо передбачено частиною 1 статті 288 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Отже, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що під час розгляду справи, так і на час перегляду заочного рішення, судом надано оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, тому суд дійшов висновку про відповідність заочного рішення суду принципу остаточного у розумінні практики ЄСПЛ, а також його узгодження з нормами національного законодавства, враховано відсутність доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи як станом на дату прийняття рішення, так і на час його перегляду.

Водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має зазначити докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю, тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Так, відповідачем при поданні заяви про перегляд заочного рішення не надано доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, і не були враховані судом при винесенні спірного заочного рішення від 09 квітня 2025 року.

З урахуванням того, що заявником не надано жодних нових доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і вплинули б на рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заяви.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення суду, тому заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 260, 284-288, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву заявника (відповідача) ОСОБА_1 , позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про перегляд заочного рішення, - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Б. І. Кошель