Справа № 444/1367/25
Провадження № 2/444/1073/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І. З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Третя львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, визнання права власності на житловий будинок як майно колишнього робітничого типу двору в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Третя львівська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просить встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а він її сином, а він, ОСОБА_1 є відповідно внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того просить визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 57,1 м2, допоміжна площа 28,7 м2 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що враховуючи розбіжність щодо прізвища його баби, а матері його батька у різних документах, зокрема у свідоцтві про народженні батька та свідоцтві про смерть баби, внникає необхідність у встановленні юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, оскільки його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_5 , а в свідоцтва про народження батьком ОСОБА_3 зазначений ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_2 , водночас із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Департаментом міської агломерації Львівської міської ради 26 грудня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26 грудня 2023 року було складено відповідний актовий запис № 505. А тому позивач вважає, що є всі підстави для встановлення юридичного факту родинних відносин між фізичними особами.

Позивач зазначає, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом цього строку не відмовився від прийняття спадщини.

Водночас ОСОБА_2 фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті її чоловіка, а його діда, ОСОБА_4 .

Зазначає, що він єдиний спадкоємець за заповітом після смерті баби, ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає.

ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові робітничого типу двору, після якого ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, однак правовстановлюючий документ на будинок в нього відсутній, оскільки право власності не реєструвалося, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому позивач вважає, що його право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ним, ОСОБА_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 18 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, з метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочано підготовче провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 01 травня 2025 року о 14:15 год.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, у яких просить справу розглядати у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Львівської міської ради Львівського району, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Львівської міської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що при вирішенні справи покладаються на позицію суду.

Представник третьої особи, Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані позивачем та представником відповідача заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі, а також без участі представника третьої особи, яка на заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Гряда, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 , який виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 25 січня 2011 року.

Викладеним у свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_4 , яке видане 27 грудня 1994 року Грядівською сільською радою Жовківського району Львівського району, стверджується, що його, ОСОБА_1 , батьком є ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_5 .

З свідоцтва про народження батька позивача, ОСОБА_3 , серії НОМЕР_5 , яке видане виконкомом Грибовицької сільської ради Львівської області 17 травня 1966 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30 квітня 1966 року було зроблено відповідний запис за № 22.

Його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю ОСОБА_2 .

Водночас із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Департаментом міської агломерації Львівської міської ради 26 грудня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 26 грудня 2023 року було складено відповідний актовий запис № 505.

Враховуючи розбіжність щодо прізвища ОСОБА_2 у різних документах, зокрема у свідоцтві про народженні батька позивача та свідоцтві про її у позивача внникає необхідність у встановленні юридичного факту родинних відносин між фізичними особами, а саме того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а він її сином, а ОСОБА_1 є відповідно внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд враховує, що встановити іншим способом факт родинних відносин як рішенням суду неможливо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так як встановлення юридичного факту родинних відносин пов`язане із спадкуванням та вирішенням спору про право, а тому суд розглядає вимоги про встановлення юридичного факту родинних відносин саме в порядку позовного провадження.

Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту родинних відносин необхідне позивачу для підтвердження родинних зв`язків, а саме другого ступеня споріднення із ОСОБА_2 , подальшого спадкування та звільнення його як спадкоємця другого ступеня споріднення від обов`язку сплати податків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зазначений вище факт родинних відносин між фізичними особами підтверджується наступними доказами, а саме свідоцтвом про одруження НОМЕР_6 , яке видане 31 жовтня 1960 року Куликівською сільською радою, з якого вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 одружилися 31 жовтня 1960 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження 31 жовтня 1960 року було зроблено відповідний запис за № 13. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища чоловікові ОСОБА_7 , дружині ОСОБА_7 .

Крім того дани й факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке повторно видане 22 вересня 1957 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 02 лютого 1941 року було зроблено відповідний запис за № 3. ЇЇ батьком є ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_9 .

Тобто в свідоцтві про народження ОСОБА_10 дата народження, ІНФОРМАЦІЯ_7 , вказана аналогічно як і в свідоцтві про її смерть.

Водночас суд враховує, що у свідоцтві про народження серії НОМЕР_8 , яке повторно видане 14 вересня 1960 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 03 червня 1935 року було зроблено відповідний запис за № 2.

Його батьком є ОСОБА_11 , матір`ю ОСОБА_12 .

Тобто незважаючи на те, що в свідоцтві про одруження прізвище ОСОБА_4 є зазначено ОСОБА_7 , в свідоцтві про народження його прізвище зазначено як ОСОБА_13 .

Крім того суд бере до уваги, що в заповіті від імені ОСОБА_2 чітко зазначено, що все своє майно вона заповідає її внукові, ОСОБА_1 , тобто позивачу.

Як наслідок суд приходить до висновку, що представлені позивачем докази повністю підтверджують юридичний факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а він її сином, а ОСОБА_1 є відповідно внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розбіжність у прізвищі баби позивача є у одній букві між и та і.

Викладеним у виписці з погосподарської книги № 38-вих-46116, яка видана сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, стверджується, що в погосподарській книзі Грядівської сільської ради (1990-1995 роки) інформація за 30.06.1990 рік відсутня.

З виписки з погосподарської книги № 38-вих-46017, яка видана сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, вбачається, що згідно даних по господарських книг № 3 та № 6 Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області (1990-1995 роки, 2006-2010 роки) за особовим рахунком № НОМЕР_9 (196) значиться господарство за адресою: АДРЕСА_1 , а головою двору вказано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Члени домогосподарства: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дружина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , невістка. Тип двору станом на 15 квітня 1991 року-робітничий.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 26 червня 2015 року було складено відповідний актовий запис за № 11, що підтверджується викладеним у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_10 , яке видане виконавчим комітетом Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області 26 червня 2015 року.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

З листа № 38-вих-46049, який 31 березня 2025 року виданий сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, вбачається, що від імені ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіт, який має юридичну силу, Грядівською сільською радою не складався і не посвідчувався.

Ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так як заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався, то спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_2 як дружина ОСОБА_4 була спадкоємцем першої черги за законом після його смерті.

З листа № 38-вих-46034, який 31 березня 2025 року виданий сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, вбачається, що померлий ОСОБА_4 станом на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Викладеним у листі № 38-вих-46210, який 31 березня 2025 року виданий сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, стверджується, що померлий ОСОБА_4 станом на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_2 та вели спільне господарство.

Тобто суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 прийняла спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті свого чоловіка, ОСОБА_4 , враховуючи норму ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодавцем на день смерті, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця.

Навпаки саме внаслідок звернення ОСОБА_2 в Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , було зареєстровано спадкову справу № 515/2020, номер у Спадковому реєстрі 66830436, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62644033 від 26 листопада 2020 року.

Однак ОСОБА_2 юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: усі її права та обов`язки, які їй належали на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати їй у майбутньому, та все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповідаю внукові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивачу.

Даний заповіт 01 грудня 2020 року посвідчено Гавінською М. І., приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстровано в рестрі за № 468, 469 в присутності двох свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

З листа № 38-вих-46044, який 31 березня 2025 року виданий сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, вбачається,що померла ОСОБА_2 станом на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Викладеним у листі № 38-вих-46175, який 31 березня 2025 року виданий сектором «Офіс Львівської громади у селі Гряда, селі Воля-Гомулецька» Офісу агломерації та розвитку громад Львівської міської ради 31 березня 2025 року, стверджується, що на день смерті ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_1 , наступні особи: ОСОБА_3 , син, ОСОБА_5 , невістка, ОСОБА_16 , онучка, яка зареєстрована, але не проживала.

Згідно ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Суд враховує, що ОСОБА_1 в шестимісячний строк після смерті баби, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 22 квітня 2024 року звернувся в Третю львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 230/2024, номер у спадковому реєстрі 72338813, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 77656732, який виданий 15 липня 2024 року Третьою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Тобто суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті його баби, ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом цього строку не відмовився від прийняття спадщини.

Суд враховує, що ОСОБА_17 , державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області, 10 березня 2025 року видані позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , а саме на бланку серії НОМЕР_11 , яке зареєстроване в реєстрі за № 1-195, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1222 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: АДРЕСА_1 (сім), що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 268, виданого Грядівською сільською Радою народних депутатів Жовківського району Львівської області 24 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0000071, належала чоловікові померлої ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0190, дата державної реєстрації земельної ділянки 15 січня 2021 року; на бланку серії НТО 818828, яке зареєстроване в реєстрі за № 1-196, спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,1764 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої: Львівська область, Львівський (колишній Жовківський) район, село Гряда, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ № 268, виданого Грядівською сільською Радою народних депутатів Жовківського району Львівської області 24 жовтня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 0000071, належала чоловікові померлої ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0083, дата державної реєстрації земельної ділянки 11 січня 2021 року.

Реєстрація видачі даних свідоцтв про право на спадщину підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 80397265, 80397321 відповідно, які видані 10 березня 2025 року Третьою львівською державною нотаріальною конторою Львівської області.

Суд бере до уваги, що видача даних свідоцтв про право на спадщину за заповітом позивач після смерті ОСОБА_2 підтверджує факт прийняття ОСОБА_1 спадщини.

Крім того суд враховує, що в даних свідоцтвах про право на спадщину за заповітом зазначено, що ОСОБА_2 фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смері ОСОБА_4 .

ОСОБА_1 є власником зазначених вище земельних ділянок, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав № 417144972 та № 417149225, які сформовано державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Якубець Тетяною Ярославівною.

Суд бере до уваги, що листом № 729/02-14 від 14 квітня 2025 року Третя львівська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомила позивачу, що видача свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину після смерті якого прийняла ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав, є неможливою, оскільки інформація про реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, в реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано, відповідно до довідки, наданої ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 31 березня 2025 року за № Ф2/640, реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 також не проводилася.

Враховуючи вищенаведене рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Грядівської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № Ф2/640, яка видана Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 31 березня 2025 року, вбачається, що згідно інвентаризаційних матеріалів ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» станом на 29.12.2012 року реєстрація житлового будинку АДРЕСА_1 не проводилася. Вартість будинковолодіння становить 759875 грн.

Тобто суд враховує, що правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , виготовлених Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», вбачається, що рік побудови житлового будинку 1978, загальна площа житлового будинку 85,8 м2, житлова площа 57,1 м2, допоміжні приміщення та їх площа: веранда 6,0 м2, кухня 5,2 м2, коридор 4,5 м2, санвузол 4,5 м2, гардероб 3,3 м2, паливна 5,2 м. кв., загальна площа допоміжних приміщень 28,7 м. кв.

При будинку є господарські будівлі: гараж, погріб, літня кухня, сарай, навіс, вбиральня, альтанка, сарай, та споруди, ворота, огорожа, огорожа, криниця.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті баби, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Я, ОСОБА_1 , прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , враховуючи норму ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки звернувся в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, протягом цього строку не відмовився від прийняття спадщини.

Водночас ОСОБА_2 фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті її чоловіка, а мого діда, ОСОБА_4 .

Позивач єдиний спадкоємець за заповітом після смерті баби, ОСОБА_2 , який прийнявспадщину, осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, і прийняли таку внаслідок звернення до нотаріуса чи внаслідок спільного постійного проживання зі спадкодавцем немає.

ОСОБА_4 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами як голові робітничого типу двору, після якого ОСОБА_2 спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, а тому суд приходить до висновку, що право позивача на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Представлені докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а він її сином, а ОСОБА_1 є відповідно внуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 85,8 м2, житловою площею 57,1 м2, допоміжна площа 28,7 м2 з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 01 травня 2025 року.

Суддя: Мікула В. Є.