Провадження № 2/679/27/2025
Справа № 679/1362/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Хвещук (Нестерук) К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову зазначається, що 08.10.2019 у зв`язку з придбанням відповідачем майнових прав на квартиру у ТОВ «Софія Буд Груп» ОСОБА_5 дав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 доларів США.

Із метою отримання гарантії повернення зазначеної суми позики та письмового підтвердження умов надання такої позики 08.0.2019 ОСОБА_6 надав позивачу власноручно напису ним розписку, яка в розумінні діючого цивільного законодавства є договором позики.

За цим договором позики відповідач взяв у ОСОБА_5 у борг грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, які зобов`язався повернути не пізніше 31.12.2021 в сумі, що на дату повернення буде еквівалентна 10000 доларам США.

Оскільки у зазначений у борговій розписці строк ОСОБА_6 не повернув борг, у серпні 2022 року ОСОБА_5 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача суму боргу за розпискою від 08.10.2019 і рішенням суду від 07.09.2022 позов було задоволено, на виконання якого 11.07.2023 та 13.07.2023 ОСОБА_6 перерахував на банківський рахунок позивача грошові кошти у загальному розмірі 365836 грн, що станом на ці дати еквівалентно 10000 доларам США.

ОСОБА_7 , яка не брала участі у розгляді справи, однак вважала, що суд вирішив питання про її права, оскаржила вказане рішення в апеляційному порядку і постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.08.2023 її апеляційну скаргу було задоволено, скасовано рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 07.09.2022 та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у позові.

Вказана постанова мотивована тим, що борг за розпискою від 08.10.2019 є спільним зобов`язанням подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , і відповідно останні мають нести солідарну відповідальність за вказаним борговим зобов`язанням.

У зв`язку зі скасуванням судового рішення про стягнення боргу 11.10.2023 ОСОБА_6 надіслав на адресу ОСОБА_5 вимогу про повернення сплачених ним 11.07.2023 та 13.07.2023 на виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 грошових коштів у загальному розмірі 365836 грн, і 19.10.2023 позивачем було повернуто ОСОБА_6 на банківський рахунок останнього грошові кошти у відповідному розмірі.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу за договором позики від 08.10.2019 у розмірі 10000 доларів США.

01.11.2023 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження (а.с. 32 т. 1).

08.12.2023 представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Гладким Р.В. було подано відзив на позов, в якому він зазначає, що ОСОБА_7 не визнає позов. Так, 25.02.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, який у подальшому, а саме 10.08.2022 було розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також підсобне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Натепер у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/9364/22 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, розгляд якої призначено на 30.01.2024 на 12:30 год.

ОСОБА_7 про розписку від 08.10.2019 і той факт, що ОСОБА_6 брав у когось у борг грошові кошти дізналася вперше тільки 12.06.2023 під час ознайомлення її представником ОСОБА_3 з матеріалами справи № 369/9364/22. Одночасно з цим ОСОБА_7 також стало відомо про рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 у справі № 679/859/22 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за вказаною розпискою заборгованості в розмірі 10000 доларів США.

Саме наявністю цього рішення ОСОБА_6 обґрунтовує своє переважно право на зазначену квартиру, вказуючи при цьому, що 3/4 цієї квартири є його особистою приватною власністю з огляду на те, що відповідальність за розпискою від 08.10.2019, а саме повернення коштів за рішенням суду він буде сплачувати особисто, а отже ОСОБА_7 (за його позицією) не може претендувати на квартиру у більшій частці.

Розуміючи, що рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 порушує права ОСОБА_7 , остання через свого представника звернулася до Хмельницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на це рішення, і постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.08.2023 рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Колегія суддів вирішила, що рішення у справі впливає на права та інтереси ОСОБА_7 , проте позов до неї не пред`явлено і питання про залучення її до участі у справ як співвідповідача не вирішувалося, внаслідок чого остання була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права.

У той же час вказана квартира придбавалася за кошти подружжя та жодних позик від ОСОБА_5 подружжя не отримувало. З відповідним (першим) позовом ОСОБА_5 (свекор ОСОБА_7 ) звернувся до ОСОБА_6 (колишнього чоловіка ОСОБА_7 ) після розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Крім того, якщо припустити, що кінцевою датою повернення боргових коштів (як це вбачається з документа під назвою «розписка») було 31.12.2021, жодного разу до розірвання шлюбу колишній свекор та колишній чоловік не повідомляли ОСОБА_7 про наявність будь-якої розписки і будь-яких зобов`язальних правовідносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо повернення якоїсь суми грошових коштів. Отже, наразі ці обставини є нововиявленими для ОСОБА_7 і значно впливають на її права та інтереси.

ОСОБА_7 наголошує, що вона не отримувала будь-яких грошових коштів від ОСОБА_5 , обставини отримання в борг грошових коштів у розмірі 10000 доларів США її колишнім чоловіком від її колишнього свекра носять сумнівний характер (адже до моменту розгляду справи № 369/9364/22 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя ніде не було згадки про наявність якоїсь розписки чи боргових зобов`язань ОСОБА_6 перед його батьком). У той же час ОСОБА_7 не надавала згоди своєму колишньому чоловіку на укладення договорів позики, кредиту чи іншого роду зобов`язальних правочинів.

ОСОБА_7 вважає, що розписка від 08.10.2019 взагалі не існувала та не була написана її колишнім чоловіком саме 08.10.2019, а є підробленою та була створена ОСОБА_6 не раніше, ніж протягом першого півріччя 2022 року з метою неправомірного створення юридичного факту, який забезпечить претендування останнім на більшу частину майна в спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу.

З огляду на викладене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість, а також зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат ОСОБА_7 на професійну правничу допомогу складає 23000 грн (а.с. 83-86 т. 1).

17.01.2024 судом було прийнято поданий представником відповідача ОСОБА_7 адвокатом Гладким Р.В. відзив на позов та призначено за клопотанням останнього судово-технічну експертизу документа, у зв?язку з чим також зупинено провадження у справі на час проведення цієї експертизи (а.с. 135-136, 137-138 т. 1).

04.03.2024 провадження у справі було поновлено судом у зв`язку з інформацією, що надійшла від експертної установи (а.с. 152 т. 1).

21.03.2024 проведення судово-технічної експертизи документа було доручено судом іншій експертній установі, а провадження у справі було зупинено на час проведення відповідної експертизи (а.с. 186 т. 1).

02.05.2024 судом було поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експертів про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи (а.с. 201 т. 1).

15.05.2024 судом було частково задоволено клопотання експертів та зупинено провадження у справі на час проведення раніше призначеної експертизи (а.с. 227-228 т. 1).

11.03.2025 провадження у справі було поновлено у зв`язку з надходженням висновку експерта.

02.04.2025 судом було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Також судом було задоволено заяву представника позивача адвоката Огойка А.А. про виклик свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 63-70 т. 2).

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Огойко А.А. надав пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у позові. Крім іншого, представник вказав, що ініціатором написання розписки був ОСОБА_5 , а під час її складання були присутні дружина позивача ОСОБА_10 , яка за дорученням позивача передавала грошові кошти ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 . Сам ОСОБА_5 не був присутнім під час передання грошових коштів. Після передання грошових коштів вони залишилися у ОСОБА_6 , а розписка була складена у день отримання коштів.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Волков С.В. зазначив, що визнає позовні вимоги. ОСОБА_6 взяв у борг гроші у свого батька ОСОБА_5 , щоб купити у забудовника майнові права на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , позаяк перший внесок складав 10000 доларів США і на той момент таких грошей у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було, тому відповідач попросив їх у своїх батьків. 08.10.2019 ОСОБА_6 отримав у борг відповідну грошову суму, а 09.10.2019 уклав договір із ТОВ «Софія Буд Груп», здійснивши перший внесок у розмірі 10000 доларів США. Написання розписки було ініціативою позикодавця. Розписку ОСОБА_6 віддав своїй матері, яка передавала кошти. Під час складання розписки були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_9 (який не запрошувався спеціально, а підвозив їх на місце зустрічі) та ОСОБА_10 мати відповідача. ОСОБА_7 була обізнана про те, що ОСОБА_6 братиме кошти в борг для внесення коштів за майнові права на квартиру. Позичені у ОСОБА_5 гроші залишалися у ОСОБА_6 до моменту їх передачі останнім представнику забудовника. ОСОБА_5 звертався до сина із позовом до суду, оскільки на той момент стосунки між ними погіршилися. Під час здійснення першого внеску були присутні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . За освітою ОСОБА_6 є будівельником і працював у цій сфері у м. Київ без офіційного працевлаштування.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання також не з`явилася, її представник адвокат Пушок С.В. у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти позову, оскільки він необґрунтований і надані докази не підтверджують викладених у ньому обставин, надавши пояснення, зміст яких у цілому збігається з обставинами, викладеними у поданому іншим представником цього відповідача адвокатом Гладким Р.В. відзиві на позов. Представник пояснив, що 25.02.2017 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, а 10.08.2022 цей шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі вони придбали квартиру та підсобне приміщення. Натепер у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/9364/22 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, яка не розглянута, і в якій ОСОБА_6 заявив свої права на 3/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 із посиланням на виплату ним суми позики ОСОБА_5 . Про позику і наявність розписки ОСОБА_7 дізналася лише 12.06.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи про поділ спільного майна подружжя. Колишні чоловік та свекр ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не повідомляли ОСОБА_7 про відповідні розписку та борг і письмової згоди на таку позику вона не надавала, а тому отримання таких коштів ОСОБА_6 , який є сином позивача, носить сумнівний характер. З огляду на це ОСОБА_7 переконана, що розписка підроблена і не існувала на час (нібито) отримання позики, а сама розписки була створена не раніше першого півріччя 2022 року лише з однією метою щоб ОСОБА_6 мав змогу претендувати на більшу частку квартири. Проте відповідна квартира була придбана за кошти колишнього подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_6 і жодних позик для оплати вартості квартири вони не отримували. ОСОБА_5 вперше звернувся до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів вже після розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , однак апеляція скасувала рішення суду першої інстанції.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 збирався придбати квартиру і звернувся до нього за допомогою. Коли ОСОБА_6 обрав квартиру і домовився про зустріч, він попросив, щоб ОСОБА_9 відвіз його разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ЖК у м. Софіївська Борщагівка. ОСОБА_9 погодився і відвіз їх туди. Це було давно, може восени чи навесні, бо був холодний вітер. Коли вони приїхали на місце, у машині ОСОБА_6 та ОСОБА_11 вирішували питання щодо того, на кого мала бути написана розписка. ОСОБА_7 також сиділа в машині, тому повинна була чути цю розмову. Хто саме був ініціатором написання розписки, коли вона складалася і хто був присутній під час її написання, ОСОБА_9 невідомо. ОСОБА_5 із ними у машині не було. Приїхавши на місце, вони усі разом зайшли у відділ продажу, поспілкувалися, їм показали квартиру на будівництво, після чого в офісі роздрукували документи (договір). ОСОБА_6 підписав документи, а менеджер показав їм дорогу. ОСОБА_10 теж зайшла в офіс і віддала гроші ОСОБА_6 , який сплатив їх у бухгалтерії забудовника. Ці гроші були першим внеском за квартиру. Гроші, які передав ОСОБА_6 забудовнику за квартиру, були в іноземній валюті доларах США. Пачка грошей була схожа на 10000 доларів США, але ОСОБА_9 не рахував їх, тому точно сказати не може. ОСОБА_7 також була присутня під час передачі грошей. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 працювали разом як партнери, іноді ОСОБА_6 позичав у свідка гроші (невеликі суми), які завжди повертав. Приблизно влітку 2023 року ОСОБА_6 казав ОСОБА_9 , що вони із ОСОБА_7 розлучилися та, скоріше за все, будуть ділити майно через суд.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона доводиться дружиною позивачу ОСОБА_5 та матір`ю відповідачу ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 є колишньою дружиною її сина ОСОБА_6 . Приблизно у 2019 році ОСОБА_10 зателефонував її син ОСОБА_6 та попросив у них із ОСОБА_5 гроші у борг у розмірі 10000 доларів США, що мали бути першим внеском за квартиру. На той час ОСОБА_5 працював у Києві, тому вони мали гроші. Вона порадилася з цього приводу зі своїм чоловіком ОСОБА_5 і вони вирішили погодитись, однак попросили, щоб син надав їм розписку про отримання коштів, оскільки боялися, що їх надурять. Вона взяла відповідну суму грошей та поїхала у Київ. Ймовірно, це було восени, бо вже було холодно. Син попросив їх знайомого ОСОБА_9 , щоб той відвіз їх на місце. ОСОБА_9 на своїй машині відвіз їх до контори. У машині вона сиділа позаду. В автомобілі ОСОБА_10 віддала гроші ОСОБА_6 із рук в руки в сумі 10000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів, а він віддав їй розписку і пішов у контору оформлювати документи. Гроші ні вона, ні син не рахували, оскільки довіряли один одному. Де саме була складена розписка, їй не було відомо. Під час передання грошових коштів вони перебували у машині втрьох. Після цього ОСОБА_6 із ОСОБА_7 пішли у контору, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пішли разом із ними, оскільки сидіти в машині було холодно. Оплату здійснювали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а свідок із ОСОБА_9 чекали у коридорі. Коли вона дізналася, що чоловік звернувся до суду з позовом до сина, останній пояснив, що повернути гроші необхідно через суд, щоб був справедливий поділ майна між сином та ОСОБА_7 . Після рішення суду ОСОБА_6 повертав гроші за розпискою, однак коли саме це було свідок не пам`ятає. ОСОБА_7 була обізнала про позику, більше того, у день придбання квартири пропонувала оформити цю квартиру на ОСОБА_10 .

Заслухавши представників сторін та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 25.02.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 10.08.2022 (а.с. 9, 10 т. 1).

За час шлюбу, а саме 09.10.2019 ОСОБА_6 придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Софія Буд Груп» за договором купівлі-продажу майнових прав № 312-234 від 09.10.2019 майнові праві на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальна вартість яких склала 18495,21 доларів США, при цьому згідно з графіком погашення платежів перший внесок мав скласти 10000 доларів США і мав бути сплаченим 09.10.2019, а останній внесок мав бути сплачений 29.04.2021. У подальшому, а саме 17.03.2021 ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на цю квартиру (а.с. 11-16, 17 т. 1).

Відповідно до доданої до позову розписки від 08.10.2019 відповідач ОСОБА_5 взяв у борг у позивача ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США для придбання майнових прав на квартиру у ТОВ «Софія Буд Груп», які він зобов?язався повернути не пізніше 31.12.2021 (а.с. 8 т. 1).

06.09.2022 рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області було повністю задоволено позовну заяву ОСОБА_5 та стягнуто на користь останнього з ОСОБА_6 заборгованість за договором позики від 08.10.2019 у розмірі 10000 доларів США (а.с. 18-19 т. 1).

29.09.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про розподіл спільного майна подружжя та визнання майна особистою власністю (а.с. 89-90 т. 1).

30.11.2022 ОСОБА_6 було подано до Києво-Святошинського районного суду Київської області зустрічний позов до ОСОБА_7 (прийнятий судом ухвалою від 16.02.2023), в якому він просив в порядку поділу спільного майна колишнього подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виділити в особисту приватну власність ОСОБА_6 квартиру за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на ті обставини, що ним буде самостійно за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 сплачуватися борг за договором позики від 08.10.2019 своєму батькові ОСОБА_5 в розмірі 10000 доларів США, яку було взято для здійснення першого внеску за придбання майнових прав на цю квартиру за договором купівлі-продажу майнових прав № 312-234 від 09.10.2019 (а.с. 91-97, 98-99).

11.07.2023 на виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 ОСОБА_6 було перераховано на рахунок ОСОБА_5 грошові кошти у загальному розмірі 365786 грн (а.с. 20, 21 т. 1).

28.08.2023 постановою Хмельницького апеляційного суду зазначене рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022 за апеляційною скаргою ОСОБА_7 було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У постанові, крім іншого, зазначається, що у справі було встановлено, що позика була отримана з метою здійснення першого внеску за придбання майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_7 є співвласником цієї квартири, а тому вона є безпосереднім учасником спірних відносин та водночас була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права через незалучення її до участі у розгляді справи в якості співвідповідача (а.с. 22-23 т. 1).

11.10.2023 ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 із письмовою вимогою про повернення грошових коштів, перерахованих останньому на його банківський рахунок ОСОБА_6 на виконання рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06.09.2022, посилаючись на те, що відповідне рішення було скасовано постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.08.2023, і такі кошти були повернуті ОСОБА_5 19.10.2023 шляхом їх переказу на банківський рахунок ОСОБА_6 (а.с. 24, 25 т. 1).

У висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів № 4725/24-34 від 19.02.2025 зазначається, що відповісти на питання ухвали «чи відповідає давність виконання наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_6 (зокрема її тексту та підпису в ній) вказаній у ній даті, а саме 08 жовтня 2019 року?» та «якщо давність виконання наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_6 (зокрема її тексту та підпису в ній) не відповідає вказаній у ній даті, а саме 08 жовтня 2019 року, то в який період часу була виконана відповідна розписка?» не вбачається можливим у зв?язку з відсутністю порівняльних зразків документів (а.с. 3-8 т. 2).

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, який суд враховує при виборі і застосуванні норм права у цій цивільній справі з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений у зобов`язанні строк його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1549 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Верховний Суд у постановах від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц, від 18.05.2020 у справі № 177/1659/17 та від 03.06.2020 у справі № 461/9270/18-ц виснував, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

У постанові Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 531/152/19 викладено правовий висновок, відповідно до якого договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей і може не співпадати із датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складенню розписки має передувати факт передачі грошей у борг.

У позовній заяві ОСОБА_5 вказує, що позику в розмірі 10000 доларів США він надав своєму сину ОСОБА_6 08.10.2019 і цього ж дня отримав від нього розписку про отримання коштів.

Разом із цим із показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , допитаних за заявою представника позивача вбачається, що ОСОБА_10 передала ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 10000 доларів США у день укладення договору придбання майнових прав на квартиру та здійснення першого внеску за відповідним договором, а саме 09.10.2019, і цього ж дня останній передав їй розписку.

Таким чином, викладені у позові обставини щодо укладення договору позики 08.10.2019 не підтверджуються дослідженими судом доказами, зокрема наданими стороною самого позивача.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що надана позивачем розписка датується 08.10.2019, а передача грошових коштів відповідно до показань свідків відбувалася 09.10.2019 (у той час як доказів передання грошей 08.10.2019 стороною позивача не надано), а отже договір позики від 08.10.2019, за яким позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти, слід вважати неукладеним, позаяк такий договір вважається укладеним лише з моменту передачі грошей, суд не вбачає підстав для задоволення позову та стягнення грошових коштів за відповідним договором.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 зазначається, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Водночас Європейський суд з прав людини у п. 58 свого рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення боргу.

Повне рішення суду складене 06.06.2025.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Представник позивача: адвокат Огойко Андрій Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_4 ).

Відповідач-1: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача-1: адвокат Волков Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса для листування: АДРЕСА_5 ).

Відповідач-2: ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Представники відповідача-2: адвокат Гладкий Руслан Вікторович (РНОКПП НОМЕР_6 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_7 ); адвокат Пушок Сергій Володимирович (РНОКПП НОМЕР_7 ; адреса місця роботи: АДРЕСА_8 ).

Суддя І.Г. Безкровний