Справа № 401/3355/24
Провадження № 2/401/320/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 , Садівницьке товариство «Аврора», -

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2024 року представник позивача адвокат Міщенко А.М. звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку 791 кв. м у межах згідно з планом , розташовану в АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для ведення садівництва.

Вимоги позову обґрунтовані наступним.

ОСОБА_1 за попередньою усною домовленістю придбала у ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_2 та земельну ділянку в садовому товаристві «Аврора» міста Світловодська Кіровоградської області по АДРЕСА_1 . Перехід права власності на квартиру був оформлений договором купівлі продажу, посвідченим нотаріально 10 серпня 2009 року. 18 серпня 2009 року позивачка здійснила повний розрахунок з ОСОБА_2 за квартиру та земельну ділянку, сплативши йому через свого чоловіка ОСОБА_3 21000 доларів США. В цей же день, після отримання вищезазначених коштів, на виконання попередньої домовленості ОСОБА_2 видав ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої надав останньому безмежні повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою в садовому товаристві «Аврора» міста Світловодська Кіровоградської області по АДРЕСА_1 , у тому числі продавати її будь кому та з правом подарувати її ОСОБА_1 . Ця довіреність стала підставою заволодіння ОСОБА_1 вказаною земельною ділянкою та підставою прийняття її до членів СТ «Аврора». Представник позивача стверджує, що, отримавши кошти за земельну ділянку, відповідач фактично відмовився від неї на користь позивачки, яка заволоділа нею добросовісно, але без відповідної правової підстави. При цьому позивач в момент заволодіння земельною ділянкою не знала про неправомірність заволодіння нею, оскільки керувалась фактом сплати за неї коштів та наявності довіреності від ОСОБА_2 , яка посвідчена нотаріально та з якої вбачається волевиявлення відповідача на передачу цієї земельної ділянки у власність позивачки. ОСОБА_2 з того часу даною земельною ділянкою не користується, із членів СТ «Аврора» вибув, будь яких претензій до позивачки не пред`являє.

За таких обстави, з посиланням на ст. 344 ЦК України представник позивачки просить задовольнити позов та визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на спірну земельну ділянку. (а.с. 2-5)

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2024 року позовну заяву залишено без руху. (а.с. 20-21)

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. (а.с. 37-38)

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 березня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 57)

В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Міщенко А.М. в ході судового розгляду позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позові. Крім того, позивач повідомила суду, що на підставі довіреності не здійснили переоформлення земельної ділянки, так як забули за неї, а на даний час строк дії довіреності збіг. ОСОБА_2 виїхав з м. Світловодська , де він наразі проживає невідомо, тому оформити право власності в позасудовому порядку немає можливості.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендовані поштові повідомлення, які повернулись до суду без вручення з підстав відсутності адресата за зареєстрованим місцем проживання. (а.с. 45, 56, 68, 80)

Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи положення ч. 7 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав.

При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, не подав відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав.

Представник третьої особи Садівницьке товариство «Аврора» до суду не з`явився, пояснень з приводу позовних вимог суду не представив.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до копії Державного акту на право на земельну ділянку серії НЗ № 424222 від 20 лютого 2009 року, ОСОБА_2 на підставі рішення сесії Світловодської міської ради від 30 вересня 2008 року № 1002 є власником земельної ділянки площею 791 кв. м у межах згідно з планом , кадастровий номер :50:002:0047, яка розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для ведення садівництва. (а.с. 7)

Згідно копії довіреності від 18 серпня 2009 року, ОСОБА_2 за усним попередньо досягнутим договором з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які діють незалежно один від одного, цією довіреністю уповноважив їх розпоряджатися ( продавати, міняти, користуватися, передавати в іпотеку, оренду, позичку, а також у разі необхідності подарувати ОСОБА_1 ) належною йому земельною ділянкою № НОМЕР_1 та розташованим на ній садовим будинком АДРЕСА_3 , за ціну та на умовах на їх розсуд. Довіреність видана строком на три роки та дійсна до 18 серпня 2012 року. Довіреність посвідчена 18 серпня 2009 року приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненко В.В. (а.с. 9)

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружились 24 лютого 2004 року , після одруження прізвища подружжя ОСОБА_6 . (а.с. 16)

Згідно копії розписки від 18 серпня 2009 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 за продані йому кв. АДРЕСА_2 та дачу в СТ «Аврора» в сумі 21000 доларів США. Розрахунок отримав повністю, претензій не має.(а.с. 10)

З копії договору купівлі продажу ( квартири) від 10 серпня 2009 року, укладеним між ОСОБА_2 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем, посвідченого приватним нотаріусом Світловодського міського нотаріального округу Соломоненком В.В., за цим договором Продавець передає майно , а саме квартиру АДРЕСА_2 , а Покупець приймає майно і зобов`язується сплатити за нього обговорену грошову суму. Продаж квартири за домовленістю сторін виміняється за 16270 грн 00 к., які Продавець отримав від Покупця повністю при підписанні цього договору. (а.с. 13)

З копії Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_2 ( державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 62 від 20 лютого 2009 року) загальною площею 791 кв. м для ведення садівництва за адресою : АДРЕСА_1 , складеного оцінювачем ОСОБА_7 15 серпня 2009 року, ринкова вартість земельної ділянки станом на 31 липня 2009 року становить 11865 грн 00 к. (а.с. 14)

Згідно довідки № 05 від 28 серпня 2023 року, виданої головою правління СТ «Аврора» ОСОБА_8 , ОСОБА_1 з 18 серпня 2009 року є власником земельної ділянки АДРЕСА_4 , загальною площею 791 кв. м та з зазначеної дати є членом товариства. Заборгованості по членським внескам не має. (а.с. 11)

З довідки № 10 від 04 листопада 2024року, виданої головою правління СТ «Аврора» В. Антоненко вбачається, що ОСОБА_1 з 18 вересня 2009 року користується земельною ділянкою площею 791 кв. м в Садівницькому товаристві «Аврора» за адресою АДРЕСА_1 , яка була їй передана ОСОБА_2 . Регулярно сплачує членські внески. Боргів по внескам не має. (а.с. 12)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424619793, № 424620153 від 29 квітня 2025 року, відомості щодо земельної ділянки з кадастровим номером :50:002:0047 у вищезазначених реєстрах відсутні. (а.с. 78, 79)

Вирішуючи позов по суті, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частини другої, третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у статті 140 ЗК України і є вичерпним: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Інших випадків припинення права власності на земельну ділянку законодавством не передбачено.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи право користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 142 ЗК України припинення права власності на земельну ділянку у разі добровільної відмови власника землі на користь держави або територіальної громади здійснюється за його заявою до відповідного органу. Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у разі згоди на одержання права власності на земельну ділянку укладають угоду про передачу права власності на земельну ділянку. Угода про передачу права власності на земельну ділянку підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

При цьому в ході судового розгляду судом встановлено, що власником спірної земельної ділянки є відповідач; доказів того, що він в порядку, встановленому ЗК України добровільно відмовився від свого права власності на неї суду не представлено; позивач знає і від початку користування спірною земельною ділянкою знала, хто є її власником.

Фактичний продаж (без укладення відповідного нотаріально посвідченого договору) відповідачем позивачці спірної земельної ділянки, як про те вказує позивач, а також видача відповідачем довіреності, якою він уповноважив чоловіка позивачки розпорядитися земельною ділянкою, в тому числі шляхом здійснення дарунку на користь позивачки, не створює умов для визнання за нею права власності за набувальною давністю з підстав , передбачених ст. 344 ЦК України.

Членство позивача у СТ «Аврора» та користування належною ОСОБА_2 земельною ділянкою, розташованою у цьому товаристві не є підставою для виникнення у неї права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю.

Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд констатує, що позивачем не доведено усіх умов, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю та про відсутність правових підстав для задоволення позову. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо б позивач при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, однак таких обставин у справі не встановлено.

Позивач не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

На підставі викладеного суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

З підстав ст.. 141 ЦПК України судові витрати по справі відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 12, 13, 78, 79, 89, 141, 206, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : ОСОБА_3 , Садівницьке товариство «Аврора» відмовити.

Судові витрати, понесені позивачкою - віднести на її рахунок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем та третіми особами до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України.

Сторони:

-позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

-відповідач: ОСОБА_2 ; місце реєстрації : АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ;

-третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 ; місце проживання : АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ;

-третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Садівницьке товариство «Аврора»; місцезнаходження: 27501, Кіровоградська область, місто Світловодськ, вул.. Садова, буд. 1а; код ЄДРПОУ: 22219455.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л.Волошина