Справа № 305/4900/24
Провадження по справі 2/305/230/25
10.06.2025 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої - судді Марусяк М.О.
з участю секретаря - Вербещука В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рахів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-
Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк", звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 27.12.2024, відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Надано відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання представник позивача Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" не з`явився, однак їх представник - Мартиняк В.В., 17.03.2025 надіслав через систему "Електронний суд" заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника АТ "Ощадбанк". Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи, у випадку неявки відповідачки.
Відповідачка, ОСОБА_1 , у судові засідання жодного разу не з`явилася, з невідомої суду причини, була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток рекомендованим повідомленням, на адресу зазначену у позовній заяві, а також на зареєстровану адресу згідно отриманих відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, крім того судом було розміщено оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади, тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідачкою у встановлений законом строк відзив не подано, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах та на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що 13.08.2008 між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №1382.
Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно до 10-го числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 570,51 грн, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань на відповідні рахунки позичальника, відкритих в АТ «Ощадбанк», починаючи з 10 березня 2008 року. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 12 лютого 2021 року.
Згідно п.1.6.1. Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який надано кредит.
Згідно п.4.3.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором.
Згідно п.4.3.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний повернути кредит в сумі 89 000,00 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим Договором.
Відповідно до п.3.4. Кредитного договору, п.4.3. Іпотечного договору та статті 1050 Цивільного кодексу України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право Кредитора вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за даним договором у примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставне майно.
Згідно п.4.3.3. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний, у разі порушення умов цього договору та/або договору іпотеки достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій відповідно до чинного законодавства України. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься Банком самостійно, на що Позичальник цим надає свою згоду.
Згідно додатку №1 до іпотечного договору №1382 від 13.02.2008 сторонами узгоджено графік погашення заборгованості по кредиту.
В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми боргу за Кредитним договором між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», як Іпотекодержателем та ОСОБА_1 , як Іпотекодавцем укладено Іпотечний договір №1382, посвідчений 13.02.2008 Маріна А.С., приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу, в реєстрі за №780.
Згідно п.1.2. Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира, загальною площею 77,61 м2, житловою площею 43,93 м2 зі всіма невід`ємними приналежностями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.2008, посвідченого Маріна А.С., приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу, в реєстрі за №775 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.02.2008, виданого КП «Бюро технічної інвентаризації» Рахівської районної ради.
Так, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу, Маріна А.С., від 13.02.2008, укладеного між ОСОБА_2 (від імені ОСОБА_3 ), продавець передав у власність, а покупець прийняла (купила) квартиру належну продавцю на праві приватної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
13.02.2008, приватним нотаріусом Рахівського державного районного нотаріального округу Маріна А.С., накладено заборону відчуження предмету іпотеки, а саме: трьохкімнатної квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 77,61 м2, житловою площею 43,93 м2, до припинення іпотечного договору, зареєстровано в реєстрі за №781.
Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , була придбана відповідачкою, ОСОБА_1 , за кредитні кошти, які їй були надані позивачем.
Пунктом 6.2. даного іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі у відповідності до затвердження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п.6.6. цого договору.
Згідно з п.6.3. іпотечного договору у разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, останній (предмет іпотеки) на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку встановленому чинним законодавтвом та цим договором.
Відповідно п.4.2.2. Кредитного договору, Банк має право при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж два місяці, а також в інших випадках, передбаченим цим Договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені).
Відповідно до ст.1054 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно дост. 526 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.612 ч.1 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Ч.2 ст.612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст.590 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно із частиною першою статті 7 Закону, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на часвиконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Згідно ч.1 ст.12 ЗУ "Про Іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Згідно частини 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишиться без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення на предмет іпотеки.
Судом встановлено, що іпотекодержателем на адресу іпотекодавця надіслано вимогу про усунення порушення зобов`язання від 05.11.2024 за вих.№55/5.7-02/136999/2024 із вимогою погашення заборгованості на протязі 30-ти днів, проте така залишилася невиконаною.
Таким чином, оскільки, позичальником не виконано взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту та оплати процентів за договором про іпотечний кредит (на придбання нерухомості), то банк вправі стягнути суму заборгованості та звернути стягнення на майно - предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачкою належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», відповідачка відзиву відносно позову до суду не подавала.
Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, який виконав свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі, повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості.
Частина 1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Отже, реалізацію предмета іпотеки, на який звертається стягнення, слід проводити шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
У разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.
У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Відповідно до вимог п.6.1. іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або Договором про іпотечний кредит.
Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у справі № 361/7543/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 03.02.2016 у справі №6-1080цс15 щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що в резолютивній частині судового рішення про стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки слід вказувати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обгрунтування позову та встановлено факт неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а відтак останні підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача тому, з відповідачки на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесять шість) гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 527, 530, 549, 551, 599, 610, 612, 1048, 1049, 1050 та 1054, 1077 ЦК України, ст.ст.1, 3, 5, 7, 12, 33, 39-41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 128-131, 141, 247, 259, 263-265, 279, 354ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №1382 від 13.02.2008,
укладеним між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Рахівського районного
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк», сплачений судовий збір у розмірі - 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.
Відомості щодо учасників справи:
Відповідачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Рахівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча: М.О. Марусяк