ПОСТАНОВА

іменем України

12 червня 2025 року м. Кропивницький

справа № 398/57/24

провадження № 22-ц/4809/1061/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, на ухвалу Олександрійського міськрайонногосуду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року у складі судді Подоляк Я.М.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (далі по тексту ТОВ «УМ Факторинг») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року, яке залишене без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2025 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2022 року №2956805 у розмірі 81640 грн та судові витрати у розмірі 6684 грн.

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою, в якій просила розстрочити їй виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року у справі №398/57/24. В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року позов ТОВ «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Вказала, що отримала кредит 19 лютого 2022 року, а 24 лютого 2022 року відбулось повномасштабного вторгнення рф на територію України, у зв`язку з чим відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан. Повномасштабне вторгнення рф на територію України спричиняло відповідні економічні зміни на всій території України та особисто у відповідача. Тобто, саме війна в Україні є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області про стягнення з неї коштів у сумі 81640 грн. Посилаючись на зазначені обставини просила суд врахувати її матеріальний стан та обставини виникнення заборгованості саме у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України, яке призвело до зменшення її доходів.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просила вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви.

ТОВ «УМ Факторинг» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В.Ю., без задоволення.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість за кредитним договором від 19 лютого 2022 року №2956805 у розмірі 81640 грн, вирішено питання про судові витрати (а.с.109-118, 166-172). У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області із заявою про розстрочення виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду від 01 серпня 2024 року (а.с.177-178).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволені заяви про розстрочення виконання рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що заявником не було доведено належними та допустимими доказами обставин, які б істотно ускладнювали чи робили неможливим виконання судового рішення. Зокрема, не доведено, як воєнний стан вплинув на майновий стан саме відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

За змістом ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з частиною першою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно з ч.ч.3-5 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд має враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням обставин справи. Обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення суд повинен врахувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі №796/43/2018.

Крім того, під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Розстрочення виконання рішення суду - це зміна у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

ЄСПЛ у своїй практиці звертає увагу на те, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що у заяві про розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається на введення на території України воєнного стану та погіршення у зв`язку із цим матеріального становища.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, із цим погоджується і апеляційний суд, що сам по собі факт введення та продовження воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією рф проти України не свідчить про наявність виняткових обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №2-1230/11 наведено правовий висновок про те, що при вирішенні заяви державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Проте, вказаних особливих обставин саме відносно до відповідача ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не встановлено.

Фактично, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович,залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонногосуду Кіровоградської області від 22 квітня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко