Справа № 509/2180/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

при секретарі Савченко М.В.,

розглянувши заяву представника відповідача адвоката Ткаченко Б.Р., про залишення позовної заяви без розгляду, по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

08.01.2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив.

06.02.2025 року при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, представник відповідача надав суду заяву про недостовірність доказів, та клопотання про огляд оригіналів доказів.

18.02.2025 року суд - заяву представника заявника Сандул Каріни Григорівни - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 08.01.2025 р. по справі №509/2180/24 за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнив, скасував заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.01.2025 р. у справі №509/2180/24 за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, і призначив справу за правилами загального позовного провадження.

02.04.2025 р., до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Ткаченко Б.Р. про витребування доказів, а саме представник відповідача просив суд - зобов`язати позивача надати суду для огляду оригінали всіх документів, що раніше подавалися суду у вигляді копій.

03.04.2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області ухвалою - зобов`язав Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" надати суду для огляду оригінали всіх документів, що раніше подавалися суду у вигляді копій.

Після цього розгляд справи відкладався на 29.04.2025 о 13:00 год., 19.05.2025 року о 13:00 год. На вказані судові засідання Акціонерне товариство "СЕНС БАНК" не виконав вимоги ухвали суду від 03.04.2025 року витребувані документи суду не надав.

19.05.2025 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 11.06.2025 року о 13:30 год.

11.06.2025 року представник відповідача адвокат Ткаченко Б.Р. надав суду заяву про залишення позову без розгляду з підстав передбачених ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, вивчивши заяву, вважає необхідним задовольнити її з наступнихпідстав.

Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд доходить висновку, що за наведених обставин, а саме ненадання позивачем оригіналів доказів, не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких вони виникли, як стверджує позивач, зокрема, щодо відповідальності за порушення кредитних зобов`язань відповідачкою.

Отже, на думку суду не надання позивачем оригіналів витребуваних доказів вказує на не виконання ухвали суду від 03.04.2025 та відсутність можливості доведеності позивачем заявлених ним позовних вимог, а як наслідок неможливості розгляду такої справи по суті.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 03.04.2025. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної обґрунтованої причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення такого спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючивикладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Кочко В.К.