Справа № 333/7474/24
Провадження: 2/333/532/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Запоріжж

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ковальової

Ю.В., секретар судового засідання - Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ференець Олександр Євгенович, до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ференця О.Є.,

ВСТАНОВИВ

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Позивач звернулся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 17/25 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 268,8 кв.м, житловою площею 174,1 кв.м. Спадкоємцями спадкодавиці за законом (перша черга спадкування) є її діти, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач у справі; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач. Позивач постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 , не заявив про відмову від спадщини протягом встановленого законом строку для її прийняття, а, отже, згідно з частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - «ЦК України») вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідач, натомість, ще влітку 2005 року переїхав на постійне проживання до своєї дружини, ОСОБА_4 , в її квартиру по АДРЕСА_2 , а приблизно починаючи з жовтня 2021 року, за наявною у позивача інформацією, знаходиться за межами України. Зв`язків з родиною відповідач не підтримує, на похороні матері був відсутній, фактичне місце проживання Відповідача Позивачеві невідомо, так само, як і актуальні засобі зв`язку із ним.

Протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, Відповідач заяву про прийняття спадщини не подав. 27 травня 2024 року Позивач в порядку частини 1 статті 1296 ЦК України звернувся до Любіченковської Анастасії Євгенівни, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу із заявою про одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті Спадкодавиці. Однак, постановою № 86/02-31 від 30.05.2024 р. у видачі Позивачеві вказаного свідоцтва Нотаріусом було відмовлено.Як зазначає нотаріус, посилаючись на частину 3 статті 1268 ЦК України, задовольнити заяву Позивача та видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на все спадкове майно, яке залишилося після померлої матері, неможливо, адже такі дії порушуватимуть права спадкування іншого спадкоємця за законом, а саме, Відповідача. Позивач, зі свого боку, наполягає на тому, що Відповідач не приймав спадщину після смерті Спадкодавиці, адже не проживав разом із нею на момент відкриття спадщини, попри реєстрацію місця проживання за відповідною адресою.

Таким чином, оскільки відповідач, ОСОБА_2 не прийняв спадщину після смерті свого матері, тому, позивач, син спадкодавця, який прийняв спадщину після смерті матері, має право на отримання в цілому всього спадкового майна, яке залишилось після її смерті.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, при вирішенні позову покладались на розсуд суду.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою судді від 09.09.2024 р. за цим позовом відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 24.10.2024 р. витребувано у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання державного кордону України в період з 01 січня 2021 року по теперішній час громадянином України ОСОБА_2 .

Ухвалою від 06.03.2025 року підготовче провадження по справі закінчено. Розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ференець Олександр Євгенович, до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, призначено у відкритому судовому засіданні.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 28.06.1967 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про народження 28.06.1967 року зроблено відповідний запис № 1073.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Комунарським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на наступне спадкове майно: 17/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва НОМЕР_4 на право власності від 01.04.1998 року, виданого на підставі розпорядження Комунарської райадміністраціїї, зареєстрованого ЗМБТІ за реєстровим №1522 від 19.06.1997 року.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №36/2022 від 15.06.2022, ОСОБА_1 , син спадкодавця, прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 шляхом подачі до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Любіченковської А.Є., відповідної заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк, передбачений ст. 1270 ЦК України. В заяві вказано про наявність ще одного спадкоємця -сина померлої- ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

30.05.2024 року, Любіченковська А.Є., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2024 року № 86/02-31, згідно якої постановила:

«Відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , у видачі на його ім?я Свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме на зазначені у заяві 17/25 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке залишилось після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_3 .»

Відмовляючи у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на відкриту частку у спадщині - на 17/25 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_3 , Любіченковська А.Є., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу, у вказаній Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.05.2024 року № 86/02-31, зробила висновок, що вчинити вказану нотаріальну дію неможливо з підстав наявності іншого спадкоємця за законом, що прийняв спадщину - ОСОБА_2 .

Згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпунктів 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (на запит нотаріуса № 68/02-14 від 15.06.2022 року) 04.07.2022 за № 04-07/3/5574 надано інформацію, що син спадкодавця - ОСОБА_2 на день відкриття спадщини був зареєстрований разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, спадкоємець за законом за ст. 1261 цивільного кодексу України, син померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_2 вважається таким спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Як вбачається з інформації Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України в період з 01 січня 2021 року по теперішній час громадянином України ОСОБА_2 , встановлено, що останній 09.01.2022 року о 19:21 виїхав за межі України до Ягодину, 26.03.2022 року 00:49 в`їхав на територію України, 31.03.2022 року о 07:54 виїхав за межі України до Ягодину. Іншої інформації немає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою позивача, позивача ОСОБА_6 вона знає все своє життя, він постійно мешкав з батьками, піклувався про них, займався похованням. Його брата ОСОБА_7 вона не бачила з 2004 року. До цього відповідач іноді приходив до батьків в стані алкогольного сп`яніння. Вказала, що на момент смерті їхньої матері ОСОБА_8 проживав з нею, ОСОБА_7 - ні.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив наступне. Він є знайомим як позивача, так і відповідача, десь з 1995 року. ОСОБА_8 весь час проживав разом з батьками, ОСОБА_7 взагалі з ними не проживав, на похоронах матері його не було, знає, що останній мешкав зі своєю дружиною на АДРЕСА_3 . Вказав, що ОСОБА_7 він не бачив десь приблизно десять років, та на момент смерті їхньої матері позивач проживав з нею.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснив наступне. Позивач є його сусідом. Знає, що ОСОБА_8 разом з батьком будували будинок, в якому вони й мешкали. ОСОБА_7 він дуже давно не бачив, на похованні батьків його не було. Підтвердив, що на момент смерті їхньої матері позивач проживав з нею, відповідач-ні.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Згідно ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України визначені строки для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини . Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідно до органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 1298 ЦК України передбачено, що Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Згідно підпунктів 3.21, 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Також, у відповідності до Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, зазначається, що обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Далі, згідно Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування, зазначається, що:

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою.

Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки на теперішній час у зв`язку із відмовою нотаріуса видати Свідоцтво про право на спадщину, виникли обставини, які унеможливлюють право Позивача на оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Таким чином, з метою захисту порушених спадкових прав Позивача у зв`язку із неможливістю у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, Позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом про визнання за ним права власності на вказану відкриту частку у спадщині - на 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , матері позивача.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ідентичне положення передбачено і в ч.1 ст. 321 ЦК України.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі вищезазначених доказів, спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, Україна, а відповідач ОСОБА_2 в цей час не в спадковому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач вважається таким, що не прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Заяву про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , її син, відповідач ОСОБА_2 , до нотаріуса у шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, - не подавав, про вказане свідчить копія спадкової справи, відкритої нотаріусом Любіченковською А.Є.

Таким чином, відповідач не прийняв спадщину після смерті своєї матері оскільки: не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України.

Отже, оскільки відповідач не прийняв спадщину після смерті своєї матері, позивач, син спадкодавця, який прийняв спадщину після смерті матері, має право на отримання в цілому всього спадкового майна, яке залишилось після смерті його матері, ОСОБА_3 .

Отже, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються численними доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 79, 80, 89, 133, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ференець Олександр Євгенович, до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 17/25 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Запорізька міська рада, , юридична адреса: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206.

Повний текст рішення складено 09.06.2025.

Суддя Ю.В. Ковальова