Справа №463/4477/25
Провадження №8/463/2/25
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення

за нововиявленими обставинами

16 червня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,

представника заявника (боржника) Якименка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25, провадження №2-н/463/1073/25, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

адвокат Якименко М.М., діючи на підставі ордеру серії АІ №1908542 від 28 травня 2025 року в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, згідно з якою просить: скасувати судовий наказ №463/4477/25 виданий 15 травня 2025 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року; ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву мотивує тим, що на думку ОСОБА_1 судовий наказ підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_2 права вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , оскільки з початку травня 2025 року син проживає з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання дитини від 22 травня 2025 року, оглядом дитини у педіатра в МК «Центр сімейної Медицини» (м. Кам`янець-Подільський), тощо. Зазначає, що обставиною, яка підлягала встановленню судом при видачі судового наказу в справі, яка переглядається, є обставина проживання дитини, на утримання якої пропонується стягнути аліменти, разом із матір`ю на законних підставах та відсутність спорів між батьками щодо місця проживання дитини та стягнення аліментів. Відтак вважає, що обставина проживання дитини з батьком є істотною обставиною, яка мала вплинути на висновки суду про права й обов`язки заявника та боржника.

Матеріали заяви надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 29 травня 2025 року та автоматизованою системою документообігу суду такі для розгляду були передані раніше визначеному судді Стрепку Н.Л.

Ухвалою суду від 5 червня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за нововиявленими обставинами, призначено судове засідання у справі 16 червня 2025 року.

11 червня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника (боржника) Якименка М.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

13 червня 2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника заявника (боржника) Якименка М.М. про долучення доказів у справі.

В судовому засіданні 16 червня 2025 року представник заявника (боржника) ОСОБА_4 , який на підставі поданої ним заяви брав участь у такому в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, подану заяву підтримав з мотивів, викладених у такій, та просив таку задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, в таке 16 червня 2025 року не з`явилась, 16 червня 2025 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника стягувача адвоката Гнідець О.М., яка діє на підставі ордеру серії ВС №1247841 від 24 березня 2025 року, підписане електронним цифровим підписом, про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в судовому засіданні в Шевченківському районному суді м. Львова у справі №466/5085/23, розгляд якої призначено 16 червня 2025 року о 10:30 год. та про надання їй матеріалів справи для ознайомлення.

Протокольною ухвалою судового засідання 16 червня 2025 року в задоволенні клопотання представника стягувача про відкладення розгляду справи було відмовлено, оскільки будь-яких доказів зайнятості у розгляді іншої справи представником стягувача до поданого клопотання не було долучено, судом встановлено, що в Шевченківському районному суді м. Львова 16 червня 2025 року відсутні судові засідання за участі адвоката Гнідець О.М., а у разі наявності такого у зв`язку з територіальною близькістю Личаківського та Шевченківського районних судів м. Львова участь адвоката в даному судовому засіданні, призначеному на 9:40 год., не перешкоджала б прибуттю адвоката до Шевченківського районного суду м. Львова на 10:30 год., при цьому в позивача наявний електронний кабінет ЄСІТС та останній представником боржника скеровувались копії всіх поданих до суду документів до такого. Відтак, враховуючи положення ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 429 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за відсутності стягувача та її представника.

Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року в справі №463/4477/25, провадження №2-н/463/1073/25, вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок).

Судовий наказ набирав законної сили 15 травня 2025 року та таким було роз`яснено боржнику, що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає, такий може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

16 травня 2025 року копію судового наказу було скеровано боржнику, 29 травня 2025 року боржник звернувся до суду з заявою про перегляд вказаного судового наказу за нововиявленими обставинами.

Так ч. 8 ст. 170 ЦПК України визначено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами).

Зокрема п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України передбачено можливість видання судового наказу, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

При цьому, як вже встановлено судом вище, судовим наказом Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25, провадження №2-н/463/1073/25, вирішено питання про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), а відтак вказаний судовий наказ може бути переглянуто судом за нововиявленими обставинами.

Зокрема відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Згідно з ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

У відповідності до пунктів 3, 4 роз`яснень Пленуму ВССУ у постанові від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

За змістом наведених норм права необхідними умовами для визнання обставин нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

При цьому згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 2 травня 2024 року у справі №337/2451/23 (провадження № 61-493св24), для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів такими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі цього наказу та є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника й боржника; нововиявленими є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених. Необхідно розрізняти нові докази та докази, які підтверджують нововиявлені обставини. Перші не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, тоді як другі є даними, що підтверджують саме такі обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так обставиною, на яку посилається сторона боржника як на підставу перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, є те, що за їх твердженням з початку травня 2025 року син проживає з батьком.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України за загальним правилом місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Так до заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів було долучено зокрема:

копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

витяг з Реєстру територіальної громади №2025/006090015 від 10 травня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26 травня 2023 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

витяг з Реєстру територіальної громади №2025/006090030 від 10 травня 2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 з 16 жовтня 1998 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

акт обстеження умов проживання, складений 30 квітня 2025 року головним спеціалістом-юрисконсультом відділу Служба у справах дітей Личаківського району Андрес Л.П. та фахівцем ІІ категорії із соціальної роботи Личаківсько-Галицького відділення соціальної роботи Ногас Н.В. за заявою ОСОБА_1 про встановлення графіку побачень з сином, про те, що ними було обстежено умови проживання за адресою: АДРЕСА_3 , та встановлено, що за даною адресою проживає ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для виховання та розвитку дитини встановлено належні умови, для дитини відведено окрему кімнату.

Відтак з наданих документів було встановлено, що станом на час розгляду судом заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу син ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично проживав разом з нею, відтак у неї наявне право на стягнення аліментів, у зв`язку з чим і було видано відповідний судовий наказ.

Як на підставу своїх стверджень про те, що з початку травня 2025 року дитина проживала разом з батьком представником боржника долучено:

акт обстеження умов проживання, складений 22 травня 2025 року головним спеціалістом сектору з питань попередження правопорушень та дотримання законодавства щодо дітей служби у справах дітей ОСОБА_5 та фахівцем із соціальної роботи центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1 від 22 травня 2025 року, про те, що з метою обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ними було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено, що за вказаною адресою (зі слів ОСОБА_1 ) проживають зокрема ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою матері АДРЕСА_2 , виховується вдома, умови проживання задовільні, дитина разом з батьком займають кімнату;

консультацію педіатра, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 травня 2025 року отримав консультацію педіатра ОСОБА_7 в МК «Центр сімейної медицини» у м. Кам`янець-Подільський;

ряд квитанцій щодо: придбання лікарських засобів від 4 березня 2025 року в аптеці у м. Львові, придбання продуктів харчування та іграшки 2 квітня 2025 року, іграшки 3 квітня 2025 року, іграшки 5 квітня 2025 року, іграшок 6 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшки 7 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшки 9 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшки 10 квітня 2025 року, продуктів харчування та іграшок 11 квітня 2025 року, іграшки 13 квітня 2025 року в магазинах м. Львова, лікарських засобів та іграшки від 29 та 30 травня 2025 року в аптеках м. Кам`янець-Подільський, щодо оплати стоматологічних послуг від 9 червня 2025 року м. Кам`янець-Подільський;

медичну довідку від 6 червня 2025 року, видану лікарем про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , є здоровим;

а також відеозапис та ряд фото проведення батьком часу з дитиною.

Відтак з наведеного вбачається, що до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставини не долучено жодного належного та достовірного доказу проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 станом на час розгляду судом заяви матері про видачу судового наказу - 15 травня 2025 року.

При цьому щодо наданих боржником квитанцій з посиланням на те, що такі підтверджують проживання дитини з батьком та перебування на його утриманні суд звертає увагу на те, що з таких неможливо встановити, ким саме та з якою метою було придбано вказані речі та продукти, всі квитанції за березень-квітень стосуються придбання товарів у м. Львові, а квитанції щодо придбання таких у м. Кам`янець-Подільський також стосуються періоду вже після видання судового наказу.

Частиною 1 ст. 180, ст. 181 СК України на обох з батьків покладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття незалежно від того, з ким з батьків проживає дитина, та чи стягуються з іншого з батьків аліменти.

Добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, є його суб`єктивним правом, стягнення аліментів за рішенням суду є правовою гарантією належного забезпечення права дитини на утримання обома батьками, контроль за виконанням якої покладено на державу.

Також, судом враховується, що при винесені судового наказу не розглядалася обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відтак, з врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що діючим законодавством передбачений порядок зміни розміру аліментів за наявності до цього відповідних підстав, що не перешкоджає заявнику у майбутньому звернутися до суду з відповідним позовом. Зокрема, хоч ЦПК України не передбачає можливості скасування судового наказу про стягнення аліментів відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК Кодексу, однак у випадку незгоди з таким (наявності спору) боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (ч. 7 ст. 170 ЦПК України).

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені стороною боржника у заявах по суті справи, а також у поясненнях в судовому засіданні, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

При цьому згідно з ч. 4 даної статті Кодексу у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. У разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд: 1) ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду; 2) постановляє ухвалу - якщо переглядалася ухвала суду; 3) приймає постанову - якщо переглядалася постанова.

Оскільки суд за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 прийшов до висновку про відсутність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року у справі №463/4477/25, відтак у даному випадку підлягає постановленню ухвала про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами та про залишення даного судового наказу в силі.

Керуючись ст.ст. 81, 82, 223, 260, 261, 353-355, 423-429 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами - відмовити.

Судовий наказ Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2025 року в справі №463/4477/25, провадження №2-н/463/1073/25, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 травня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 302,80 грн. (триста дві гривні вісімдесят копійок) - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявник (боржник): ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Стягувач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя: Стрепко Н.Л.