Справа №569/9000/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання кредитних зобов`язань та застави припиненими, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач), в якому просила визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року, укладеним між нею та Комерційним банком «Західінкомбанк», визнати припиненою заставу за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №6129, скасувати запис (архівний) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження за реєстраційним №7909513, а саме заборону відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіна В.І. від 17 червня 1998 року №212/І-11.

Позовну заяву мотивувала тим, що 17 червня 1998 року між нею та Комерційним банком «Західінкомбанк» було укладено Кредитний договір №1706-1, за умовами якого вона одержала кредит на споживчі цілі в сумі 6 000,00 грн.

У забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором нею, на підставі Договору застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованого в реєстрі за №6129, було передано в заставу однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності на підставі Договору, посвідченого 30 червня 1995 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №4-3265.

У 1999 році грошові зобов`язання за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року нею були виконані у повному обсязі, жодного судового спору з банком щодо вищевказаних правовідносин ніколи не існувало.

Тому, вона мала законне сподівання, що після повного виконання з її боку кредитних зобов`язань, кредитором/заставодержателем буде вчинено всіх необхідних дій для вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження щодо її квартири.

Однак, у 2024 році, під час звернення до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвої О.В. з метою продажу своєї квартири АДРЕСА_1 , їй повідомлено про наявність архівного запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження за реєстраційним №7909513, а саме заборону відчуження щодо цієї квартири, накладену на підставі повідомлення приватного нотаріуса від 17 червня 1998 року №212/І-11.

Також, приватним нотаріусом Матвєєвою О.В. було роз`яснено, що нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна, зокрема, у зв`язку із повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), припиненням застави та на підставі рішення суду.

Оскільки вона не була обізнана з такими вимогами законодавства, то своєчасно не отримала як від банку, так й вже пізніше від відповідача, довідку про погашення кредиту та/або повідомлення нотаріусу про зняття заборони відчуження з нерухомого майна.

У відповідь на її заяву про надання інформації, Рівненським обласним державним нотаріальним архівом надано копію повідомлення приватного нотаріуса Кострикіна В.І. від 17 червня 1998 року №212/1-11 про посвідчення договору застави та накладення заборони відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 , на користь кредитора - Комерційного банку «Західінкомбанк».

За інформацією, що міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України (https://bank.gov.ua/ua/supervision/reorganizat-liquidat/reorganiz-history) 28 травня 2014 року щодо ПАТ «Західінкомбанк» було прийнято рішення НБУ про визнання банку неплатоспроможним, а також рішення виконавчої дирекції ФГВФО про запровадження в банку тимчасової адміністрації, 22 липня 2014 року було прийнято рішення НБУ про ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк».

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03 травня 2019 року до ЄДР було внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ПАТ «Західінкомбанк» в результаті ліквідації.

У відповідь на її звернення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було повідомлено про те, що будь-яка інформація щодо заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року перед ПАТ «Західінкомбанк» в програмному комплексі «Єдина операційна інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» відсутня.

Відповідно до наявних у володінні та розпорядженні ФГВФО даних, зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Західінкомбанк», яка була розпочата 29 травня 2014 року, були відсутні.

У відповідь на її звернення Національним банком України було повідомлено, що кредитна справа (кредитний договір, договір застави) на ім`я ОСОБА_1 та виписки про рух коштів клієнтів банку в описах архівних справ ПАТ «Західінкомбанк» не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалася.

У архівних справах ПАТ «Західінкомбанк», а саме «Ліквідаційному балансі та Звіті про завершення ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» за станом на 01 березня 2019 року, «Первинних документах, що підтверджують здійснення банківських операцій (касових, меморіальних, реєстрах) у національній та іноземній валютах» за 2018-2019 роки, «Документах (договорах купівлі-продажу майна, права власності, організації торгів, акти, протоколи за результатами проведення торгів) відступлення права вимоги по кредитах» з додатками за 2015-2019 роки та «Документах (протоколах засідань інвентаризаційних комісій, інвентарних описах) про інвентаризацію» за 2018 рік відсутня інформація щодо кредитного договору ОСОБА_1 .

Відтак, отримати документи, які б підтверджували факт погашення кредиту, та/або звернутися з вимогою про зняття обтяження немає можливості через ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» - припинення юридичної особи банку без правонаступництва.

Також, повідомляє, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року у справі №569/2315/25, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року, було відмовлено у відкритті провадження за її заявою, поданою в порядку окремого провадження, про встановлення факту припинення застави та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна. Суди дійшли висновку, що її вимоги про встановлення факту припинення застави за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року та про скасування запису (архівного) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження за реєстраційним №7909513, пов`язуються з наступним вирішенням спору про майно і потребують звернення до суду з відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Отже, звернення до суду з даним позовом є єдиним можливим способом захисту її законних майнових прав та інтересів.

04 червня 2025 року від представника відповідача Кустової Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказує, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 22 липня 2014 року № 433 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 липня 2014 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Яремчишина І.Б. строком на 1 рік з 23 липня 2014 року по 23 липня 2015 року включно.

В подальшому виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 18 червня 2015 року №118 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» на 1 рік до 23 липня 2016 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» Яремчишина І.Б. до 23 липня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №132 від 10 липня 2015 року від виконання обов`язків уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» відсторонено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Яремчишина І.Б.

Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків департаменту запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації Костенка І.І.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 14 липня 2016 року №1234, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» на один рік до 23 липня 2017 року включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активами Костенка І.І. на один рік до 23 липня 2017 року включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 29 червня 2017 року №2767, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» на один рік до 22 липня 2018 року включно.

Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк» провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенку І.І. на один рік до 22 липня 2018 року включно.

25 червня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення №1791 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» строком на один рік з 23 липня 2018 року до 22 липня 2019 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Костенка І.І. строком на один рік з 23 липня 2018 року до 22 липня 2019 року включно.

03 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №7005236 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «Західінкомбанк» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим.

Враховуючи зазначене, процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» завершено, а банк ліквідовано без правонаступництва, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк» припинено.

ПАТ «Західінкомбанк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є окремими суб`єктами права, самостійно існуючими юридичними особами. З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій, які чітко визначені ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює діяльність Фонду, не містять положень, які дають підставі вважати, що Фонд гарантування є правонаступником банківської установи, зокрема ПАТ «Західінкомбанк». Таким чином, Фонд гарантування не є правонаступником банку, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися з банком, також не є обтяжувачем, і відповідно вимоги до Фонду гарантування про припинення обтяження та виключення записів про обтяження є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також, зазначає, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду гарантування зберігається інформація щодо кредитів та рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. Будь-яка інформація щодо заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 1706-1 від 17 червня 1998 року станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в банку, яка була розпочата 29 травня 2014 року перед ПАТ «Західінкомбанк» в ЄОІС відсутня.

Позивач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 03 червня 2025 року позивач подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи і наявні у них докази, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором від 30 червня 1995 року, посвідченим державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Квасиловець Г.О. 30 червня 1995 року, зареєстрованим в реєстрі за №4-3265.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №392449772 від 27 серпня 2024 року за об`єктом нерухомого майна: АДРЕСА_2 зареєстровано обтяження заборона (архівний запис), з реєстраційним номером обтяження 7909513 від 15 вересня 2008 року, на підставі повідомлення приватного нотаріуса №212/І-11 від 17 червня 1998 року.

З копії повідомлення про посвідчення Договору застави №212/І-11 від 17 червня 1998 року, що надано Рівненським обласним державним нотаріальним архівом, слідує, що накладено заборону на відчуження об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору застави, посвідченого 16 червня 1998 року за реєстровим №6129.

Так, з Кредитного договору №1706-1 від 17 червня 1998 року слідує, що Комерційним банком «Західінкомбанк» надано ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 6 000 грн 00 коп., в забезпечення зобов`язань ОСОБА_1 за даним Кредитним договором Комерційним банком «Західінкомбанк» прийнятий Договір застави №1706-1 від 17 червня 1998 року.

З Договору застави №1706-1 від 17 червня 1998 року слідує, що в забезпечення належного виконання всіх зобов`язань по Кредитному договору №1706-1 від 17 червня 1998 року ОСОБА_1 надає в заставу належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 стверджує, що у 1999 році грошові зобов`язання за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року нею були виконані у повному обсязі.

В листі від 08 листопада 2024 року №49-036-11445 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що 03 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «Західінкомбанк», як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду, як ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк», припинено, та, починаючи з 03 травня 2019 року жодних документів від імені банку не видається. При цьому, Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційна інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», який становить собою орган неплатоспроможних банків, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації. Будь-яка інформація щодо заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року перед ПАТ «Західінкомбанк» в ЄОІС відсутня. Відповідно до наявних у володінні та розпорядженні Фонду даних, зобов`язання ОСОБА_1 за Кредитним договором №1706- 1 від 17 червня 1998 року станом на дату запровадження тимчасової адміністрації в банку, яка була розпочата 29 травня 2014 року, були відсутні.

В листі від 21 листопада 2024 року №14-0004/87915 Національний банк України повідомив, що кредитна справа (кредитний договір, договір застави) на ім`я ОСОБА_1 та виписки про рух коштів клієнтів банку в описах архівних справ ПАТ «Західінкомбанк» не зазначена та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалася.

Згідно з актами від 06 грудня 2019 року № 22, від 22 грудня 2020 року № 23, від 15 лютого 2021 року № 24, від 17 листопада 2021 року № 25, від 05 січня 2022 року № 26, від 01 травня 2023 року № 27 «Про вилучення для знищення документів ПАТ «Західінкомбанк» за 1996-2017 роки, не внесених до Національного архівного фонду», документи (справи), у тому числі справи «Документах (протоколах засідань інвентаризаційних комісій, інвентарних описах) про інвентаризацію» та «Первинні документи, що підтверджують здійснення банківських операцій (касові, меморіальні, реєстри) у національній та іноземній валютах» за 2014-2017 роки, були вилучені та знищені в установленому порядку, в зв`язку із закінченням строку їх зберігання, який становить п`ять років.

У архівних справах ПАТ «Західінкомбанк», а саме «Ліквідаційному балансі та Звіті про завершення ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» станом на 01 березня 2019 року», «Первинних документах, що підтверджують здійснення банківських операцій (касових, меморіальних, реєстрах) у національній та іноземній валютах» за 2018-2019 роки, «Документах (договорах купівлі-продажу майна, права власності, організації торгів, акти, протоколи за результатами проведення торгів) відступлення права вимоги по кредитах» з додатками за 2015-2019 роки та «Документах (протоколах засідань інвентаризаційних комісій, інвентарних описах) про інвентаризацію» за 2018 рік відсутня інформація щодо кредитного договору ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 374 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Відповідно до ч. 4 Розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України від 16.01.2003 №435-IV (який набрав чинності з 01 січня 2004 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 181 ЦК УРСР, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає в силу договору чи закону.

Заставою може бути забезпечена дійсна вимога. Застава може мати місце також щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог.

Відносини застави регулюються Законом України «Про заставу», іншими актами законодавства.

Згідно ст. 190 ЦК УРСР право застави припиняється: 1) з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; 2) в разі загибелі заставленого майна; 3) в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; 4) в разі примусового продажу заставленого майна.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про заставу», в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору та договору застави, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає в силу договору чи закону.

За змістом ч. 3 ч. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

За змістом ч. 1, 2 ч. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до ст 28 Закону України «Про заставу» право застави припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави.

01 січня 2004 року набув чинності Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV абзацом 4 статті 1 якого визначено, що іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Судом встановлено, що 17 червня 1998 року між ОСОБА_1 та Комерційним банком «Західінкомбанк» був укладений Кредитний договір №1706-1, згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 6 000 грн. В забезпечення повернення вищезазначеного кредиту 17 червня 1998 року був укладений Договір застави №1706-1, згідно якого було передано в заставу квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

По даному кредитному договору ОСОБА_1 кредит сплачено, що слідує з листа від 08 листопада 2024 року №49-036-11445 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, листа від 21 листопада 2024 року №14-0004/87915 Національного банку України, позову та відзиву, а протилежного судом не встановлено, що свідчить про виконання нею основного зобов`язання. Відтак, застава квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , припинилась, після припинення основного зобов`язання, в зв`язку з його виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року №73/5 закріплено, що внесення записів до вказаного Реєстру здійснюється на підставі відповідних рішень суду або заяв обтяжувачів.

Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із, зокрема, повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту), припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження, рішенням суду.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами першими статей 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Власник майна, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на вказане, у зв`язку виконанням ОСОБА_1 основного зобов`язання за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року застава на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , припинилась, а наявне не припинене обтяження на майно порушує права позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй власністю.

У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) зроблено такий висновок: «у справі, що переглядається: ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи - позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Вважала нотаріуса належним відповідачем за такими вимогами, оскільки лише нотаріус має повноваження зняти заборону на відчуження іпотечного майна; суди не звернули увагу, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як у добровільному, так і за примусовому порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання; з урахуванням установлених обставин у цій справі, положень статті 609 ЦК України, ліквідації юридичної особи позикодавця (ПАТ КБ «Західінкомбанк») за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 261206/2203-271, укладеним між КБ «Західінкомбанк» та ОСОБА_2, існують підстави для висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором, та внаслідок цього припинення права іпотеки за договором іпотеки від 26 грудня 2006 року № 271, який укладений між ПАТ КБ «Західінкомбанк» та ОСОБА_1;

касаційний суд зауважив, що належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є ПАТ «Західінкомбанк», щодо якого 03 травня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. Проте, запис про реєстрацію обтяження не скасований, адже повідомлення про припинення іпотеки у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета іпотеки.

Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.

Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

… за таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, касаційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року. Касаційний суд акцентує увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 (провадження №61-6732св23), від 13 листопада 2024 року у справі №308/14160/21 (провадження №61-5293ск24).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України, частини четверта, шоста статті 294 ЦПК України).

ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.

ОСОБА_1 зверталася до суду з заявою про встановлення факту, в якій просила: встановити факт припинення застави за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №6129; скасувати запис (архівний) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження за реєстраційним №7909513, а саме заборону відчуження щодо квартири АДРЕСА_1 , накладену на підставі повідомлення приватного нотаріуса Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіна В.І. від 17 червня 1998 року №212/1-11.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року в справі №569/2315/25 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/125129393) відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвєєва О.В., про встановлення факту припинення застави та скасування запису відчуження нерухомого майна.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29 квітня 2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126970362) ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2025 року залишено без зміни.

У даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання кредитних зобов`язань та застави припиненими, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що зобов`язання за кредитним договором припинено внаслідок належного виконання, тому і застава є припиненою.

Відповідачем за цим позовом ОСОБА_1 визначила Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно інформації, яка надана Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, 03 травня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №7005236 про проведення державної реєстрації припинення ПАТ «Західінкомбанк» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а сам банк ліквідованим без правонаступництва.

Згідно з частиною шостою статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження Фонду, зазначені у пункті 17 частини п`ятої статті 12, пунктах 5 і 6 частини другої статті 37, частині сьомій статті 44 та частинах п`ятій - десятій статті 52 цього Закону, припиняються після повного завершення заходів щодо банку, передбачених частинами п`ятою - десятою статті 52 цього Закону.

Отже, оскільки банк виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03 травня 2019 року, а ОСОБА_1 звернулася до суду 06 травня 2025 року, то Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не може бути відповідачем у справі.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є стороною кредитного договору з позивачем, у нього відсутні зобов`язання перед позивачем, тому у цій справі Фонд не є належним відповідачем. Належним відповідачем є саме ПАТ «Західінкомбанк», проте його діяльність припинена без правонаступника. Водночас запис про реєстрацію обтяження, здійснений на підставі договору застави, не скасований, адже повідомлення про припинення застави у порядку статті 74 Закону України «Про нотаріат» банком не подано. Наявність такого запису порушує право власника предмета застави.

Натомість, оскільки рішення суду про часткове задоволення позовних вимог не порушує законні права та інтереси Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а позивач позбавлена іншої можливості, ніж на підставі рішення суду в позовному провадженні, скасувати заборону належного їй на праві власності нерухомого майна, відмова позивачу у задоволенні позовних вимог, які є обґрунтованими, у зв`язку з неналежним відповідачем у справі породить для останньої подальшу судову тяганину щодо захисту свого права власності та створить перешкоди позивачу у доступі до правосуддя.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі №333/8899/21. Слід звернути увагу, що зазначеною постановою не було скасовано прийнятих по справі судових рішень про задоволення позову в порядку позовного провадження в контексті положень ст. 410 ЦПК України.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд і надалі, про що свідчить постанова від 13 листопада 2024 року у справі №308/14160/21, де було скасовано рішення судів обох інстанцій і встановлено факт припинення іпотеки в порядку позовного провадження.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що наявні підстави вважати припиненими зобов`язання за Кредитним договором №1706-1 від 17 червня 1998 року, укладеним між ОСОБА_1 та Комерційним банком «Західінкомбанк», припиненою заставу за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №6129, оскільки ОСОБА_1 виконала зобов`язання за кредитним договором, однак ефективним способом захисту за таких умов є встановлення факту припинення застави за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №6129, за яким зареєстровано заборону, та зняття заборони на нерухоме майно, зареєстрованої 15 вересня 2008 року за №7909513 реєстратором Другою рівненською державною нотаріальною конторою, на об`єкт обтяження: квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

Таким чином, позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в позовній заяві позивач просила понесені судові витрати (сплачений судовий збір) залишити за нею, а тому суд не здійснює розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Матвійчук Маргарита Олексіївна, про скасування заборони на нерухоме майно задовольнити частково.

Встановити факт припинення застави за Договором застави №1706-1 від 17 червня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського та районного нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №6129, за яким зареєстровано заборону.

Зняти заборону на нерухоме майно, зареєстровану 15 вересня 2008 року за №7909513 реєстратором Другою рівненською державною нотаріальною конторою, на об`єкт обтяження: квартира, за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, буд. 17, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 09 червня 2025 року.

Суддя О.О. Першко