Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

13 червня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить: припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову позивач вказує, що йому на праві приватної спільної часткової власності належить частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 22.09.2021 року № 905 про зміну та надання адрес та внесення змін до рішень частині житлового будинку по АДРЕСА_1 надано нову адресу: АДРЕСА_2 . Позивач вказує, що в зв`язку з виділом одним із співвласників своєї частки в натурі зробити перерахунок часток у праві спільної часткової власності співвласників неможливо. Позивач вказує, що звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради за реєстрацію права власності проте, йому було відмовлено в проведенні реєстраційних дій стосовно реєстрації прав на будинок. За такого позивач змушений звернутись до суду.

Представник позивача надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.03.2008 року згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судом досліджено свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.01.2018 року згідно якого ОСОБА_1 отримав у спадщину частку у праві власності на житловий будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Судом досліджено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно від 15.03.2024 року згідно якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (1/4 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.01.2018 року та частка на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.03.2008 року). Також за ОСОБА_2 зареєстровано частку на вищевказаний будинок.

Судом досліджено витяг з рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 вересня 2021 року «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради» згідно якого частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 (літ. А-1 прим. З № 1-1 по № 1-6 заг. Площ. 65,7 кв.м., літ. Б, В, Г, Е, И, М, №№ 3, АДРЕСА_4 ), яка належить ОСОБА_1 вирішено надати нову адресу: АДРЕСА_2 , неперераховане майно залишити за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом досліджено рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно № 74668417 від 20 серпня 2024 року згідно якого позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що не надано договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ в натурі частки із спільного майна або рішення суду відповідно до пункту 54 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

У відповідності до ч. 3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364ч.1цього Кодексу передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК Українизакріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбаченийст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна,що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183цього Кодексу),співвласник,який бажаєвиділу,має правона одержаннявід іншихспіввласників грошовоїабо іншоїматеріальної компенсаціївартості йогочастки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.Право начастку управі спільноїчасткової власностіу співвласника,який отримавтаку компенсацію,припиняється здня їїотримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до п. 54 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1127 від 25 грудня 2015 року для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на земельну ділянку, закінчений будівництвом об`єкт, що поділяється, частка з якого виділяється чи об`єднується (крім випадків, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли для державної реєстрації права власності подається документ, передбачений підпунктом 2 цього пункту);

2) договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна, або відповідне рішення суду (у разі належності земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта, що поділяється або частка з якого виділяється, на праві спільної власності та прийняття співвласниками рішення щодо поділу спільного майна або виділу в натурі частки із спільного майна, що має наслідком припинення права спільної власності для всіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так позивачем не надано доказів того, що його частка у праві спільної часткової власності була виділена в натурі. Вимоги позивачем про виділ в натурі його частки також заявлені не були. За такого підстави для припинення права спільної часткової власності відсутні.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.18,259,263-265,284 ЦПК України, суд.-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності, - відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Чулуп О.С.