Провадження № 22-ц/4808/596/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Томин О.О., Девляшевського В.А.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представників Мельничука С.О., військової частини НОМЕР_1 , представника Івано-Франківської КЕЧ району,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи на стороні позивача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (КЕЧ району), третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про звільнення службового приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2025 року під головуванням судді Кіндратишин Л.Р. в м. Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

В серпні 2023 року командир Військової частини НОМЕР_1 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи на стороні позивача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (КЕЧ району) про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовим (штатно-посадовим) житловим приміщенням та зобов`язання відповідача та членів його сім`ї звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16.10.2023 залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_3 , а також в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

Представник позивача 11.04.2024 через систему «Електронний суд» подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив: зобов`язати ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружину - ОСОБА_2 , дочку - ОСОБА_5 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , інші позовні вимоги, які викладені в позовній заяві залишити без змін.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до наказів Міністерства оборони України №40 від 31.01.2019 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України» (зі змінами); №51 від 19.02.2020 «Про продовження проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України», у Збройних Силах України проводиться експеримент. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві оперативного управління військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до наказу Міністерства обороги України від 04.03.2020 №83 «Про закріплення нерухомого військового майна». Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2020 №264ад «Про закріплення житлових приміщень штатно-посадового (службового) житла військової частини НОМЕР_1 » вказана вище квартира була закріплена за посадою начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 , на якій проходив військову службу майор ОСОБА_1 . На підставі рапорту від 05.08.2020 майора ОСОБА_1 між військовою частиною НОМЕР_1 та відповідачем було укладено договір надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-посадового) житла від 05.08.2020 за №7.

Відповідно до наказу командування Повітряних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2021 за №737 майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №6 від 12.01.2022 останнього виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно умов зазначеного договору житлове приміщення для тимчасового користування надається військовослужбовцю на строк проходження ним служби. Договір не надає користувачу та членам його сім`ї право реєструвати місце проживання за адресою житлового приміщення та не є підставою для державної реєстрації речових прав на нього за користувачем та членами його сім`ї. Відповідач погодився на умови договору, але по даний час користується спірним житлом на власний розсуд в супереч волі військової частини НОМЕР_1 , адже фактичного вивільнення вказаної квартири та повернення її позивачу не відбулося. Спроби досудового врегулювання спору виявилися безрезультатними, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду для захисту порушених прав.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2025 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування службовим (штатно-посадовим) житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 звільнити службове (штатно-посадове) житлове приміщення квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин справи, які мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Зазначив, що суд безпідставно прийшов до висновку про відсутність доказів для застосування п.26 Розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380. Вказаним пунктом передбачено, що особи, звільнені з військової служби, які були забезпечені службовим жилим приміщенням, жилою площею у гуртожитку та залишені на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, не підлягають виселенню до забезпечення їх встановленим порядком постійним житлом.

У зв`язку зі станом здоров`я 26.10.2021 апелянт подав рапорт на звільнення з лав ЗСУ. Відповідно до відповіді військової частини НОМЕР_1 від 06.02.2023 №350/484/1/242 станом на 01.01.2023 майор запасу ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 28.09.2010 під №159 (в Івано-Франківському гарнізоні під №212), в списках осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом при військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2010 за №15 (в Івано-Франківському гарнізоні під №18).

Відповідно до рішення №34 виконавчого комітету Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 30.10.2019 до числа службових включено 25 квартир, закуплених Міністерством оборони України за адресою: АДРЕСА_4 , зокрема двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 63,5 м.кв., житловою площею 30,9 м.кв.

Вказав, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги ст.125 Житлового кодексу України і не взяв до уваги, що апелянт та його сім`я входить до переліку осіб, яких не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення. При цьому зазначив, що є майором ЗСУ, звільнений з лав ЗСУ за станом здоров`я 12.01.2022, загальна вислуга років у ЗСУ 27 років, є інвалідом 3 групи і перебуває на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 .

Зазначив, що суд не врахував висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 21.11.2024 №1366, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за недоцільне виселення ОСОБА_3 зі спірного житла.

Вказав, що не погоджується з висновком суду про відсутність доказів проживання у спірній квартирі та зазначив, що примусове виселення порушує право апелянта на житло.

Просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_1 Дроздюк Н.В. зазначив, що рішення є законним та обґрунтованим.

Вказав, що 31.12.2021 відповідач ознайомився з Порядком проведення експерименту із забезпечення службовим житлом. Відповідно до рапорту ОСОБА_1 від 05.08.2020, апелянт звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому службового житла і згідно рапорту у разі переміщення на іншу посаду чи звільнення з військової служби зобов`язується звільнити службове житло у місячний строк разом з членами сім`ї.

Зазначив, що 05.08.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира полковника ОСОБА_6 та майором ОСОБА_1 укладено договір №7 про надання в користування службового житла, відповідно до п.1.1 якого житлове приміщення надається відповідачу на час проходження ним служби на посаді начальника командного пункту заступника начальника штабу з бойового управління Військової частини НОМЕР_1 .

Оскільки наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №6 від 12.01.2022 майора ОСОБА_1 звільнено у запас, листом №350/484/1/49 від 11.01.2022 відповідачу надано місячний строк для звільнення займаного службового приміщення. На вказаний лист відповідач відповів неможливістю такого звільнення через відсутність іншого житла.

Чинне законодавство не передбачає можливості та порядку отримання військовослужбовцем для постійного проживання житла, яке було передане йому у тимчасове користування на договірних умовах у зв`язку з проведенням експерименту із забезпечення житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗСУ.

Отримуючи в користування спірне житлове приміщення, відповідач зобов`язався звільнити його у місячний строк у разі переведення його на іншу посаду чи звільнення з військової служби.

Щодо посилання відповідача на п.26 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями позивач зазначив, що ОСОБА_1 не надав доказів, що він відносить до осіб, на яких поширюється вказаний пункт Інструкції.

Також зазначив, що висновок органу опіки та піклування містить суперечливу інформацію, оскільки згідно інформації отриманої з Ліцею №3, малолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

У зв`язку з припиненням ОСОБА_1 служби у військовій частині, члени його сім`ї втратили право користування службовою квартирою. Твердження відповідача про відсутність іншого житла не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Зазначив, що службове приміщення було надано відповідачу у зв`язку з службовими відносинами, тимчасово, до настання певних умов. Після припинення служби, відповідач зобов`язаний був звільнити надане йому жиле приміщення разом з іншими особами, які мали право на тимчасове проживання в ньому.

Просив рішення залишити без змін.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала з наведених в ній мотивів, а представник позивача доводи апеляційної скарги заперечив.

ОСОБА_7 та ОСОБА_2 направили до апеляційного суду заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі і з урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, майор ОСОБА_8 31.12.2021 ознайомився з Порядком проведення експерименту із забезпечення службовим житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31.01.2019 №40 зі змінами (а.с. 6 том 1).

Відповідно до рапорту майора ОСОБА_1 від 05.08.2020, останній звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому службового (штатно-посадового) житла у АДРЕСА_3 , з сім`єю у складі 4 осіб. Також у рапорті зазначено, що у разі переміщення на іншу посаду або звільнення з військової служби; отримання житлового приміщення для постійного проживання або службового житла, компенсації за належне для отримання житлове приміщення; виявлення використання житлового приміщення не за призначенням, руйнування його та зміни конструкції, перепланування і переобладнання житлового приміщення, приміщень будинку, інженерних систем будинку, здійснення прибудови до будинку в якому розміщене житлове приміщення; не вчинення ним протягом трьох місяців дій, спрямованих на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг; встановлення факту надання недостовірної інформації щодо відсутності службового житла, отриманого за попередніми місцями служби зобов`язується звільнити службове (штатно-посадове) житло у місячний строк разом з членами сім`ї (а.с. 13 том 1).

Між військовою частиною НОМЕР_1 , в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 та військовослужбовцем Збройних Сил України начальника командного пункту-заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 05.08.2020 укладено договір №7 надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла (а.с. 14-17 том 1).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору зазначено, що військова частина НОМЕР_1 надає ОСОБА_1 на строк проходження ним служби на посаді начальника командного пункту-заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 для тимчасового користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , яка здана в експлуатацію та перебуває на балансі Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району ( п. 1.4.).

У п. 7.4. договору вказано, що єдиним документом, що підтверджує надання житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6 , користувачу є підписаний сторонами акт приймання-передачі приміщення, в якому зазначається стан такого житлового приміщення, обладнання чи іншого майна, яке там знаходиться.

Відповідно до акту приймання-передачі житлового приміщення від 05.08.2020, складеного на підставі укладеного договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України (штатно-посадового) житла від 05.08.2020 №7, управитель, в особі командира військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_6 передав, а користувач - начальник командного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 прийняв у користування на договірних умовах житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18 том 1).

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №6 від 12.01.2022, майора ОСОБА_1 , начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2021 №737 - звільнено у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я); станом на 12.01.2022 справи та посаду, яку обіймає здав. Також зазначено, що забезпечений штатно-посадовим житлом від Міністерства оборони України за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 ( а.с. 12 том 1).

Відповідно до листа №350/484/1/49 від 11.01.2022 командира військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_1 , на виконання п. 3.12 договору надання в користування військовослужбовцю Збройних Сил України службового (штатно-службового) житла №7 від 05.08.2020 надано місячний строк з дня виключення із списків військової частини для звільнення займаної житлової площі та надання підтверджуючих документів, щодо відсутності заборгованості за житлово-комунальні послуги у разі звільнення з військової служби, яке 12.01.2022 ОСОБА_1 отримано ( а.с. 8 том 1).

Згідно з листом ОСОБА_1 від 04.02.2022 на лист від 11.01.2022 №350/484/1/49 про звільнення займаної житлової площі за адресою : АДРЕСА_1 , останній зазначив, що як військовослужбовець перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в списках загальної черги Івано-Франківського гарнізону з 28.09.2010 під №258, в списках першочергового забезпечення житлом з 28.09.2010 під №31, в списках військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим приміщенням військової частини НОМЕР_1 з 02.02.2007 під №4, його вислуга на службі у Збройних Силах України - 26 років 9 місяців 4 дні, він має право на отримання житла з державного житлового фонду. Його дочка, яка прописана у вказаній квартирі є інвалідом з дитинства, під час служби він отримав інвалідність та змушений був звільнитися із Збройних Сил України, а тому не може звільнити вказане житлове приміщення, без забезпечення його житловим приміщенням на виконання вимоги про виселення ( а.с. 9 том 1).

З листа командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що майору запасу ОСОБА_1 було надано термін для вивільнення житлового приміщення за адресою : АДРЕСА_1 , який закінчився 12.02.2022, та запропоновано добровільно вивільнити займану житлову площу до 07.08.2023, у разі не вивільнення вказаного житла самостійно та в добровільному порядку військова частина НОМЕР_1 змушена буде звернутися до суду (а.с. 10 том 1).

Згідно відповіді ОСОБА_1 на лист командира військової частини НОМЕР_1 , останній зазначив, що на даний час немає можливості звільнити займане житло, оскільки військова частина не забезпечила його належним житлом, він досі перебуває на квартирному обліку для отримання житла як військовослужбовець і такого житла не отримав; рішенням виконавчого комітету Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради №34 від 30.10.2019 квартиру АДРЕСА_7 включено до числа службових, отже його проживання у зазначеній квартирі є законним ( а.с. 11 том 1).

Відповідно до додатку 15 до наказу Міністерства оборони України від 27.02.2023 №105/нм «Про закріплення на праві оперативного управління нерухомого військового майна» у переліку нерухомого майна, що закріплюється на праві оперативного управління за Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною (району) у житловому будинку АДРЕСА_4 зазначені квартири, зокрема і квартира АДРЕСА_5 ( а.с. 59-61 том 1).

Згідно витягу із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 за №15 від 12.11.2021, розглянуто питання про зміну дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання. У п. 9.3. вказано, що відповідно до сприсків осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) при військовій частині НОМЕР_1 та розглянувши письмові відмови, а також з врахуванням обставин, які не надають право на отримання службової житлової площі не розглядати надання службової квартири по АДРЕСА_8 : майору ОСОБА_1 , у зв`язку із написанням рапорту та направлення документів на звільнення з лав Збройних Сил України і такий не є претендентом на отримання даного житлового приміщення; рапорт на звільнення з лав ЗС України від 26.10.2021 №6359 (а.с. 114-121 том 1).

У довідці (витяг з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію (прописку) по місцю дислокації військової частини НОМЕР_1 ) №350/484/883 від 19.10.2021, зазначено, що ОСОБА_1 у відповідності до розпорядження Ради Міністрів України від 16.09.2013 №200, наказу МВС України від 03.02.1992 №66 прописаний за місцем дислокації військової частини до отримання жилої площі у встановленому порядку, спільно з ним прописані троє членів сім`ї: ОСОБА_2 дружина, ОСОБА_5 дочка, ОСОБА_3 син (а.с. 124 том 1). Інформація є актуальною на час розгляду справи, перевірена в ЄДДР.

Згідно архівного витягу з рішення №34 виконавчого комітету Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради від 30.10.2019 «Про включення житла до числа службових», включено до числа службових 25 квартир закуплених Міністерством оборони України за адресою: АДРЕСА_4 , двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 63,5 м. кв., житловою площею 30,9 м. кв. (а.с.126 том 1).

Листом №350/484/1/242 від 06.02.2023 у відповідь на запит адвоката Саварин С.С. повідомлено, що згідно з обліковими даними станом на 01.01.2023 майор запасу ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 28.09.2010 за №159, у Івано-Франківському гарнізоні під №212, в списках осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом при військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2010 за №15, у Івано-Франківському гарнізоні під №18. Право на перебування у черзі на службову житлову площу утратив у зв`язку із розірванням трудових відносин із військовою частиною НОМЕР_1 . Питання щодо забезпечення майора запасу ОСОБА_1 постійним житлом буде розглядатися в порядку черговості (а.с. 128 том 1).

Згідно до витягу з протоколу №8 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.09.2010, капітана ОСОБА_1 зараховано з 28.09.2010 складом сім`ї з 3 х осіб, дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_5 , внесено у списки осіб, що мають право на позачергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 з 28.09.2010 в зв`язку з хворобою дитини (а.с. 189 том 1).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 від 15.06.2022, ОСОБА_1 : вид пенсії - вислуга років, 3 група інвалідності армії, термін дії 28.02.2023 (а.с. 131 том 1).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354242227 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_2 - відомості відсутні (а.с. 129 том 1).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05.11.2015, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 93 том 1).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354234554 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_5 , вбачається, що відомості відсутні (а.с. 92 том 1).

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 29.08.2019, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 29.08.2019 у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу : чоловіка - ОСОБА_10 , дружини - ОСОБА_10 ( а.с. 99 том 1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354218758 від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа ОСОБА_7 - відомості відсутні ( а.с. 97 том 1).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД №069867 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено другу групу інвалідності з 01.11.2024 ( а.с. 213 том 2).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №354228146 ( ОСОБА_2 ) від 14.11.2023, за параметром пошуку фізична особа РНОКПП НОМЕР_7 - відомості відсутні (а.с. 91 том 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що отримуючи в користування спірне жиле приміщення на підставі укладеного договору відповідач зобов`язався звільнити його у місячний строк у разі переведення його на іншу посаду або звільнення з військової служби, а чинне законодавство не передбачає можливості та порядку отримання військовослужбовцем для постійного проживання житла, яке було передане йому у тимчасове користування на договірних умовах у зв`язку з проведенням експерименту з забезпечення житлом, шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців ЗСУ.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду враховуючи таке.

Міністерство оборони України 31 січня 2019 року видало наказ № 40 «Про проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України».

Начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України 01 лютого 2019 року затверджено Порядок проведення експерименту із забезпечення службовим житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України.

Згідно з цим Порядком до службового (штатно-посадового) житла можуть бути віднесені житлові приміщення, які вже мають статус службових, житлові приміщення в об`єктах нового будівництва, реконструкції, придбані, набуті в порядку, передбаченому законодавством, на які зареєстровано право власності за Міністерством оборони України. Житлові приміщення включаються до службового (штатно-посадового) житла рішенням заступника МО України (згідно з розподілом обов`язків) за поданням головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України. Приймання-передача службового (штатно-посадового) житла на баланс квартирно-експлуатаційного органу та закріплення його за військовою частиною на праві оперативного управління проводиться на підставі наказу Міністерства оборони України, а в подальшому - акта приймання-передачі основних засобів, передається документація на таке житло.

Наказ командира військової частини про закріплення службового (штатно-посадового) житла за відповідними посадами є підставою для укладення договору про надання в користування такого житла конкретному військовослужбовцю.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу користування службовим (штатно - посадовим) житлом.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного судочинства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач, підписавши договір про надання в користування службового (штатно посадового) житла без жодних зауважень, погодився таким чином на його умови.

За умовами договору користувач ОСОБА_1 зобов`язався звільнити житлове приміщення у місячний строк разом з членами сім`ї у разі звільнення з військової служби, при цьому дія договору припиняється у зв`язку із закінченням строку на який його було укладено (а.с.15-16 том 1, п.3.12. договору).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №6 від 12.01.2022, майора ОСОБА_1 , начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління, наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2021 №737 - звільнено у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я); станом на 12.01.2022 справи та посаду, яку обіймає здав.

Враховуючи, що штатно-посадове (службове) житло, яким є спірна квартира, надано відповідачу та членам його сім`ї у тимчасове користування на договірних умовах на підставі вказаного договору від 05 серпня 2020 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31 січня 2019 року №40 і вказаний експеримент не визнаний таким, що суперечить законодавству України суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо відсутності у відповідача за вказаних умов права отримання спірної квартири для постійного проживання.

Діюче законодавство не передбачає можливості та порядку отримання військовослужбовцем для постійного проживання житла, яке було передане йому у тимчасове користування на договірних умовах у зв`язку з проведенням експерименту із забезпечення житлом шляхом закріплення його за посадами військовослужбовців Збройних Сил України. Подібні висновки також, викладені у постановах Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 154/1944/20 (провадження №61-7474св21), від 22 листопада 2021 року у справі №161/4428/20 (провадження №61-14663св21).

Посилання апелянта про безпідставні висновки суду щодо відсутності доказів для застосування п.26 Розділу IV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями спростовується відсутністю в матеріалах справи доказів, що на відповідача поширюється дія вказаного пункту Інструкції. Це враховано судом першої інстанції, про що викладено відповідний висновок в оскаржуваному рішенні.

Крім того, апелянтом не враховано, що спірне житлове приміщення надано йому в тимчасове користування на підставі вказаного договору, в той час як зазначена Інструкція регулює інший порядок надання житла військовослужбовцям, із застосуванням ст. 125 Житлового кодексу України.

Визначальним у цій справі є саме виникнення між сторонами договірних відносин з приводу користування службовим (штатно - посадовим) житлом.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не враховано висновків Органу опіки та піклування спростовуються відповідними висновками суду в цій частині.

Крім того, апеляційний суд вважає за правильне вказати, що посилання апелянта на його інвалідність 3 групи, перебування на квартирному обліку, вислуга військової служби більше 20 років, а також відсутність в нього іншого житла та можливості перевести сім`ю в інше житлове приміщення не створюють підстав для продовження користування службовим (штатно-посадовим) житлом у разі звільнення з військової служби. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі №705/5247/21. Тому, вказані доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Щодо посилань апелянта на порушення його права на житло, слід вказати таке.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглянувши справу за заявою військовослужбовця, який разом з іншими членами сім`ї був виселений із кімнати в гуртожитку після припинення служби у Міністерстві оборони України, дійшов висновку про відсутність порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. ЄСПЛ вказав, що втручання, на яке скаржився заявник, переслідувало легітимну мету - захист інтересів економічного добробуту країни та прав інших осіб, а саме курсантів і працівників Національної академії оборони України й інших військовослужбовців, які потребували житло в зв`язку зі службою (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України» («Karakutsya v. Ukraine»), заява № 18986/06, § 71).

Суд першої інстанції надав належну оцінку доводам позивача щодо наявності нагальної суспільної необхідності для визнання припиненим права відповідачів у користуванні службовим житлом та зобов`язання їх звільнити службову квартиру, оскільки існує черга співробітників (військовослужбовців та членів їх сімей), які можуть претендувати на заселення у службове житло. При цьому зазначено, що позивач переслідує ціль - використання спірної службової квартири за призначенням для житлового забезпечення сімей діючих військовослужбовців, які потребують такого житла, та які в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією рф несуть тягар додаткового морально-психологічного і фізичного навантаження в силу покладених на них особливостей військової служби.

За наведених обставин є всі підстави вважати, що право користування вказаним житловим приміщенням відповідачами не підпадає під гарантії, передбачені статтею 8 Конвенції.

Крім того, встановлення судом наявності такої суспільної необхідності для визнання припиненим права відповідачів у користуванні службовим житлом та зобов`язання їх звільнити службову квартиру відповідає завданням цивільного судочинства, серед яких справедливість та неупередженість.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що оскаржуване рішення судом першої інстанції постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 13 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 16 червня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.О. Томин

В.А. Девляшевський