Справа № 727/1044/25
Провадження № 2/727/645/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 р. Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Літвінової О.Г..

за участю: секретаря судового засідання Лещинської А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівців звернулась Чернівецька міська рада з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку, посилаючись на те, що відповідачка є власницею об`єкта незавершеного будівництва площею 152,9 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений об`єкт розміщений на земельній ділянці комунальної форми власності з кадастровим номером :15:003:0139 загальною площею 0,6984 га, яка належить до земель промисловості (цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості) і перебуває у власності територіальної громади міста Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 не укладала з міською радою жодного договору оренди вказаної земельної ділянки, не сплачує жодних коштів за її використання, але фактично користується ділянкою, розмістивши на ній об`єкт нерухомості, та тим самим безпідставно зберігає грошові кошти, які мали б бути сплачені до місцевого бюджету у вигляді орендної плати. Позов ґрунтується на положеннях статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України, статті 206 Земельного кодексу України, які передбачають обов`язок особи, що без достатньої правової підстави зберегла майно або кошти іншої особи, повернути їх потерпілому.

Чернівецька міська рада вказує, що на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка становить 5 402 737,58 грн, та встановленої річної орендної ставки в розмірі 3%, департаментом урбаністики та архітектури виконавчих органів міської ради було здійснено нарахування грошового еквіваленту орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою у два періоди: з 06 вересня 2023 року по 28 жовтня 2024 року в розмірі 192 566,94 грн, та з 29 жовтня 2024 року по 16 грудня 2024 року в сумі 22 814,50 грн, що в сукупності становить 215 381,44 грн.

Позивач вважає, що отримання відповідачкою без правових підстав такої вигоди суперечить принципам справедливості та законності, оскільки вона користується земельною ділянкою громади, не компенсуючи їй втрати. У зв`язку з цим Чернівецька міська рада просить суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 215381,44 грн. безпідставно збережених коштів, а також судовий збір у розмірі 3 230,00 грн, що був сплачений при зверненні до суду.

У судове засідання представник позивача Чернівецької міської ради не з`явилася, однак до суду надійшла заява, в якій уповноважений представник позивача повідомив про неможливість бути присутнім у засіданні та просила розгляд справи здійснити за її відсутності. У поданій заяві позивач підтвердила позовні вимоги, викладені у поданій заяві, підтримала їх у повному обсязі та просила суд ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих доказів.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилась, проте подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, підтримала поданий відзив на позов та просила відмовити у задоволенні позову Чернівецької міської ради у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим. У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Чернівецької міської ради в повному обсязі, вказуючи, що вона не здійснює фактичного використання спірної земельної ділянки та не отримує з неї жодного доходу чи вигоди. Відповідачка зазначає, що об`єкт нерухомого майна, яким вона володіє, є незавершеним будівництвом, що не введене в експлуатацію, не використовується у підприємницькій діяльності, а земельна ділянка, на якій він розташований, не облаштована, не огороджена та фактично перебуває у стані без будь-якого використання. Вона наголошує, що сам факт реєстрації права власності на незавершене будівництво не свідчить про реальне користування земельною ділянкою чи набуття будь-яких доходів, які могли б вважатися безпідставно збереженими. Відповідачка вважає безпідставним висновок позивача про наявність у неї обов`язку відшкодовувати орендну плату чи її грошовий еквівалент, оскільки не отримувала жодної вигоди та не використовувала ділянку у спосіб, який би давав підстави вважати, що вона фактично користувалась нею. Окрім того, вона звертає увагу суду на те, що обставини, на які посилається позивач, не підтверджені достатніми доказами фактичного використання ділянки саме нею, у зв`язку з чим вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасниківсправичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з правових висновків Верховного Суду, якщо сторони, представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених вимог, суд зважає на наступне.

Статтею 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Досліджені судом докази та застосовані норми права

Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що ОСОБА_1 є власницею об`єкта незавершеного будівництва загальною площею 152,9 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06 вересня 2021 року, реєстраційний номер об`єкта 1. У ході розгляду справи також встановлено, що вказаний об`єкт розміщений на земельній ділянці площею 0,6984 га з кадастровим номером :15:003:0139, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Чернівці, а розпорядником такої ділянки є Чернівецька міська рада. Витяг з Державного земельного кадастру підтверджує статус земельної ділянки як такої, що надана для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промисловості з відповідним кодом цільового призначення 11.02. Додані до матеріалів справи листи Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, а також витяги з реєстрів свідчать, що відповідач не зверталась до органів місцевого самоврядування для укладення договору оренди зазначеної земельної ділянки, а будь-які правовстановлюючі документи щодо користування землею у неї відсутні.

Крім того, в матеріалах справи містяться два офіційних розрахунки суми безпідставно збережених коштів, підготовлені та засвідчені уповноваженими особами виконавчих органів Чернівецької міської ради. Згідно з першим розрахунком, за період з 06.09.2023 по 28.10.2024 сума нарахованої плати становить 192?566,94 грн, розрахована на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки в розмірі 5?402?737,58 грн, при встановленій орендній ставці 3% з урахуванням кількості днів користування. Згідно з другим розрахунком, за період з 29.10.2024 по 16.12.2024 сума нарахування склала 22?814,50 грн. Сукупна сума безпідставно збережених коштів, підлягаючих до повернення, складає 215?381,44 грн. Розрахунок проведено відповідно до чинного законодавства, зокрема положень Податкового кодексу України щодо застосування нормативної грошової оцінки земель, і відповідає встановленим методичним рекомендаціям. Додатково позивач надав фотоматеріали із зафіксованим розташуванням об`єкта на земельній ділянці, що підтверджує фактичне використання земельної ділянки відповідачкою, а також належно оформлені витяги з технічної документації про грошову оцінку земель. В сукупності вказані докази, будучи належними та допустимими, переконливо підтверджують факт фактичного користування ОСОБА_1 земельною ділянкою комунальної власності без правових підстав, що створює підстави для застосування положень статей 1212 та 1214 Цивільного кодексу України про повернення безпідставно збережених коштів. Суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів, які у своїй сукупності доводять як факт належності земельної ділянки до комунальної власності, так і факт відсутності укладеного договору оренди з відповідачкою та її фактичне користування цією ділянкою, що і стало підставою для виникнення зобов`язання щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Положення ст. 1212 ч. 2 ЦК України, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна, як це визначеност. 1214 ЦК України.

В розумінні вищенаведених норм чинного законодавства України, користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його права не були порушені.

У постановах Великої Палати Верховного Суду України від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 р. правовідносини щодо користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно регулюються ст.1212 ЦК України. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Набуття права на земельну ділянку, шляхом передачі її у власність, що не заборонено законом, не може обмежуватися тільки правом передачі її в користування (ст.120 ЗК України).

Встановлено ст.93 ч.1 ЗК України, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (ст.96 ч.1 п. «в» ЗК України).

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Згідно з частиною другою статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав.

Отже, позивачем Чернівецькою міською радою недоотримано кошти у вигляді орендної плати за фактичне користування відповідачкою ОСОБА_1 земельною ділянкою комунальної власності, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,6984 га, з кадастровим номером :15:003:0139, на якій розміщено належний їй об`єкт незавершеного будівництва. Сума безпідставно збережених коштів у вигляді грошового еквіваленту орендної плати, розрахована за період з 06 вересня 2023 року по 16 грудня 2024 року, становить 215?381,44 грн, що підтверджується офіційними розрахунками, виконаними на підставі нормативної грошової оцінки ділянки. Таким чином, з відповідачки ОСОБА_1 підлягають до стягнення безпідставно збережені кошти у розмірі 215?381,44 грн, а також витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, в сумі 3?230,00 грн. При цьому суд зазначає, що право оренди земельної ділянки виникає лише з моменту укладення відповідного договору та державної реєстрації цього права, однак, відповідно до частини другої статті 120 Земельного кодексу України, сам факт відсутності зареєстрованого права оренди у власника об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці іншої форми власності, не є правопорушенням. Проте така відсутність не звільняє особу від обов`язку сплатити до місцевого бюджету еквівалент орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, що нею здійснювалося без правових підстав. Тому зазначені дії відповідачки свідчать про безпідставне збереження коштів, які підлягають поверненню відповідно до положень статей 1212 та 1214 Цивільного кодексу України.

Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів оформлення права користування спірної земельної ділянки,

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Суд зауважує, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати, натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою. При цьому, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі.

Доказів звернення до Чернівецької міської ради із заявами про розроблення проекту землеустрою та в подальшому його затвердження з метою формування земельної ділянки у меншому розмірі виключно в межах площі нерухомого майна відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з огляду на повне задоволення позовних вимог Чернівецької міської ради, суд вважає обґрунтованим покласти на відповідачку ОСОБА_1 обов`язок щодо відшкодування витрат, понесених позивачем при зверненні до суду. З наданих матеріалів справи вбачається, що Чернівецькою міською радою було сплачено судовий збір у розмірі 3?230,00 грн, що підтверджується належно оформленим платіжним дорученням, доданим до позовної заяви. Сплату вказаної суми здійснено за подання позову майнового характеру про стягнення 215?381,44 грн безпідставно збережених коштів, нарахованих за період фактичного користування земельною ділянкою з 06 вересня 2023 року по 16 грудня 2024 року без належного правового оформлення. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, а витрати на сплату судового збору є підтвердженими, обґрунтованими та безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, вони відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, сума 3?230,00 грн має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради як компенсація понесених витрат на судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 80, 83, 93, 206 ЗК України; ст.ст.1212, 1214 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 274-279, 280-283, 284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради безпідставно збережені кошти в розмірі 215?381 (двісті п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят одна) гривня 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернівецької міської ради судовий збір у сумі 3?230 (три тисячі двісті тридцять) грн 00 коп..

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Літвінова О.Г.