Справа № 283/581/25
Провадження №2/283/506/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

13.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Предметом позовних вимог є визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви до нотаріальних органів про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Репище Малинського району Житомирської області.

В обґрунтування поданого до суду позову ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його рідна баба - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23.09.2020 року. ОСОБА_2 мала у приватній власності земельну ділянку площею 4,0793 га, кадастровий номер :08:000:0017, розташовану на території Шевченківської сільської ради Малинського (нині - Коростенського) району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену земельну ділянку. Батько позивача - ОСОБА_3 - помер раніше за бабу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , і був єдиним спадкоємцем першої черги після смерті своєї матері - ОСОБА_2 . Позивач, як спадкоємець за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України, не звертався у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що баба залишила заповіт на його користь, про що вона неодноразово повідомляла особисто. Однак, як з`ясувалося, такого заповіту вона не склала або не встигла скласти через похилий вік та стан здоров`я. Наразі позивач має намір оформити свої спадкові права. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину щодо вищезазначеної земельної ділянки неможливо, оскільки строк для прийняття спадщини ним було пропущено. У зв`язку з цим нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, відновити строк для подання заяви про прийняття спадщини можливо лише шляхом отримання відповідного дозволу суду шляхом визначення додаткового строку для подання такої заяви, що й зумовило необхідність звернення позивача до суду. Згідно з довідкою № 122 від 17.09.2024 року, виданою виконавчим комітетом Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області, баба позивача на день своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована та проживала одна в АДРЕСА_1 . Зазначений факт також підтверджується випискою з негосподарської книги № 121 від 17.09.2024 року, виданою тим самим виконавчим комітетом. Саме ці обставини змусили позивача звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак разом із матеріалами справи подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області у судове засідання також не з`явився. 25 березня 2025 року до суду надійшла його заява, у якій він просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, відповідно до ст.247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, і належним чином оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , після реєстрації шлюбу 02.10.1993 ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_6 у с. Шевченкове Малинського району Житомирської області помер ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його матір`ю є ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно з експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз, прізвища " ОСОБА_5 " та " ОСОБА_6 ", " ОСОБА_5 " та " ОСОБА_6 ", попри розбіжності в орфографічному написанні в документах, наданих на експертизу, є ідентичними (а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , ОСОБА_2 померла в с. Репище Малинського району Житомирської області ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Відповідно до довідки Чоповицької селищної ради та виписки з погосподарської книги, ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім неї, у даному будинку інші особи не проживали та не були зареєстровані (а.с.13).

ОСОБА_2 мала у приватній власності земельну ділянку площею 4,0793 га, кадастровий номер :08:000:0017, розташовану на території Шевченківської сільської ради Малинського району Житомирської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.15).

З метою реалізації спадкових прав після смерті бабусі та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, позивач звернувся до нотаріуса. Однак 16.06.2023 приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. була винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском заявником шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, передбаченого законодавством. У зв`язку з цим видати відповідне свідоцтво не представилося можливим (а.с.16).

Також, за заявою ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Тимошенко Н.С. заведена спадкова справа № 1888 щодо майна померлої ОСОБА_2 (а.с.3038).

Відповідно до копії заповіту від 15.10.2009, ОСОБА_2 заповіла все своє майно своєму онуку - ОСОБА_7 (а.с.32).

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до статей 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, закон розрізняє факти, які свідчать про прийняття спадщини особою, яка на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, та особою, яка на час відкриття спадщини не проживала (постійно не проживала) зі спадкодавцем.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може лише спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно не проживав зі спадкодавцем.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 січня 2021 року у справі №752/11156/18-ц (провадження № 61-14082св20).

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

За правилами доказування, визначеними статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не зазначив жодної поважної причини пропуску строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Тому доказів на підтвердження того, що у позивача існували причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними для нього труднощами на вчинення у визначений законом шестимісячний строк дій щодо прийняття спадщини, позивачем не надано.

Крім того, відповідачем позивач зазначив Чоповицьку селищну раду Коростенського району Житомирської області. Однак в даному випадку суд вважає, що Чоповицька селищна рада Коростенського району Житомирської області є неналежним відповідачем, виходячи з наступного.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідно до копії Заповіту від 15.10.2009 ОСОБА_2 заповіла все своє майно своєму онукові ОСОБА_7 .

Згідно довідки виконавчого комітету Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області від 08.02.2023 виданої ОСОБА_8 , на день смерті її свекрухи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 постійно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , інших зареєстрованих осіб не було.

Відповідачами у справах щодо спадкування є інші спадкоємці, тому у даній справі відповідачем повинен бути ОСОБА_7 , який є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Суд позбавлений права залучити належного відповідача без клопотання позивача, а позов до неналежного відповідача слід залишити без задоволення.

Таким чином суд вважає, що позов поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 83, 265, 268, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Чоповицька селищна рада Коростенського району Житомирської області, юридична адреса: Житомирська область, Коростенський район, смт. Чоповичі, вул. Вайсера, 1-а.

Суддя: О. М. Саланда