ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

11 червня 2025 року

м. Харків

справа № 638/16898/23

провадження № 22-ц/818/679/25

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання освітніх послуг для учнів молодших класів (1-4 класів), за апеляційною скаргою Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року, ухвалене суддею Аркатовою К.В., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року Харківський приватний ліцей «Школа «Ранок» Харківської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання освітніх послуг для учнів молодших класів (1-4 класів).

В обгрунтування позову зазначає, що між сторонами було укладено договір про надання освітніх послуг №369 від 19 червня 2020 року. Невід`ємною частиною договору є додаткова угода №2 від 03 червня 2021 року. При укладенні договору, сторони погодили, що ліцей зобов`язується надати учню освітні послуги відповідно до навчального плану та програм, а замовник зобов`язується оплатити освітні послуги на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Під терміном «освітні послуги» у цьому договорі розуміється надання ліцеєм послуг, пов`язаних з отриманням учнем повної загальної середньої освіти відповідно до навчальних плану та програм, а також у формі позакласної роботи шляхом відвідування учнем 2 (двох) гуртків на його вибір у вільний від обов`язкових занять час (п. 1.2. договору).

Одним з обов`язків ліцею є зарахувати учня на навчання за умови надання замовником заяви та необхідних для зарахування документів та здійснення замовником оплати надання освітніх послуг (п. 2.1.1. договору).

Ліцей зобов`язаний після закінчення навчання видати учню документ про освіту державного зразка за умови виконання учнем навчального плану в обсязі, необхідний для здобуття певного ступеню освіти (п. 2.1.8. договору).

З метою безпеки учасників навчального процесу після 24 лютого 2022 року ліцей перейшов на дистанційну форму навчання (онлайн). Відповідач від надання ліцеєм дистанційно навчальних послуг не відмовився, договір не розірвано, послуги за договором ліцеєм надані в повному обсязі і прийняті замовником.

В процесі виконання договірних положень, ліцей дотримувався вимог належного, своєчасного, повного та реального виконання умов договору. Замовник належним чином не виконував договірні обов`язки, а саме: оплата вартості освітніх послуг у розмірі та порядку, встановленому договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість в загальному розмірі 89468,79 грн., з яких: 40 000грн. основного боргу; 1966,03грн. 3% річних; 10685,23грн. інфляційних витрат, 28817,53грн. пені, та 8000грн. штрафу.

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області заборгованість за договором про надання освітніх послуг №369 від 19 червня 2020 року в розмірі 89468,79 грн., з яких: 40000грн. основний борг; 1966,03грн. 3% річних; 10685,23 грн. інфляційних витрат, 28817,53 грн. - пеня, та 8000грн. штраф.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що учень отримав освітні послуги, відвідував навчальні заняття та наприкінці навчального року був атестований, отримав свідоцтво досягнень учня 2-А класу та був переведений до наступного класу. Якщо б освітні послуги не були надані у відповідному обсязі, то вищевказаний результат не міг би бути досягнутим, а учень не був атестований. Крім того, на підтвердження надання освітніх послуг до суду було надано засвідчену копію звіту про виконання навчальної програми за 2021-2022 навчальні роки, який містить у собі всі необхідні реквізити, що підтверджують виконання навчальної програми у 2021-2022 навчальному році, а саме перелік навчальних дисциплін, кількість відпрацьованих годин, кількість контрольних робіт, підписи вчителів, отже судом першої інстанції безпідставно не прийнято вказаний доказ до уваги. Зазначає, що дійсно з початком повномасштабного вторгнення ліцей перейшов на дистанційну форму навчання, таке рішення було цілком обґрунтованим, законним та спрямованим на безпеку учасників навчального процесу. Наголошує, що відповідач, якщо дистанційна форма навчання його не влаштовувала, мав можливість відмовитися від надання освітніх послуг та ініціювати розірвання договору, однак відповідач від надання ліцеєм дистанційно навчальних послуг не відмовився, договір розірвано не було, послуги за договором ліцеєм були надані в повному обсязі і прийняті. На підтвердження сформованої ціни послуг за договором суду було надано калькуляцію вартості навчання, відповідно до вказаної калькуляцію оплачуваною складовою навчання є уроки, заняття, лекції, семінари тощо (обов`язкова складова). Додаткова складова (гуртки, консультації тощо) є безоплатною, оскільки не входить до навчального плану. Наголошує, що навчальним планом відвідування гуртків не передбачено, здійснювалось за бажанням учня та не входило до ціни освітніх послуг, яка була встановлена договором. Вказує, що забезпечення матеріально-побутових умов також не входить до змісту освітньої послуги, а тому не може впливати на формування її ціни.

Представник відповідача надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просила при вирішенні даної справи врахувати висновки, викладені у рішення Конституційного Суду України від 04 березня 2004 року у справі № 1-4/2004 (справа про доступність і безоплатність освіти).

Зазначає, що видача свідоцтва досягнень не є предметом Договору №369 від 19 червня 2020 року. Предметом Договору є освітні послуги, під якими розуміється надання Ліцеєм послуг, пов`язаних із отриманням Учнем повної загальної середньої освіти відповідно до навчального плану та програм, а також у формі позакласної роботи шляхом відвідування учнем двох гуртків на його вибір у вільний від обов`язкових занять час. Видача свідоцтва досягнень не є підтвердженням відношення Ліцею до цих досягнень, у даному випадку це досягнення батьків, які весь час перебували та займалися з дітьми, у той час коли ОСОБА_2 іноді підключався он-лайн на 20 хвилин. Друге на що звертає увагу апелянт - це те, що батьки не розірвали Договір наприкінці навчального року і не відмовились від видачі дитині свідоцтва досягнень. Дане твердження безумовно є маніпуляцією і не є доказом надання послуг в повному об`ємі як вважає апелянт. Розірвання договору безперечно могло зашкодити дитині, позбавивши її права на освіту, залишивши її без свідоцтва про закінчення навчального року. Але у батьків, як сторони договору, який виконаний неналежним чином є інші повноваження, надані ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Послуги приватних шкіл і відрізняються від послуг державних шкіл наявністю додаткових послуг, які оплачуються, визначених договором про які наголошує відповідач - позакласна робота, додаткові гуртки, перебування дитини у школі протягом робочого часу батьків, з 9.00 до 18.00, та інше. Третє на що посилається апелянт - це навчальна програма та звіт про виконання навчальної програми. При цьому, якщо звернути увагу на закріплену у навчальній програмі тривалість уроків, вона становить 40 хвилин, а не 20 як по факту проводилось, та закріпленому у Додатку 1 кількості годин на тиждень також не відповідає. Також у цій таблиці все ж зазначено про варіативний складник - додаткові години на вивчення предметів інваріантної складової, курсів за вибором, проведення індивідуальних консультація та групових занять - 2 години на тиждень, чого також не було.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушений передбачений договором обсяг наданих освітніх послуг та невідповідність фактичного наданих послуг умовам укладеного між сторонами договору.

Проте, повністю погодитися із таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи із наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що між ОСОБА_1 та ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області було укладено договір про надання освітніх послуг №369 від 19 червня 2020 року, згідно умов якого останнє зобов?язалося надати учню ОСОБА_3 освітні послуги відповідно до навчального плану та програм, а ОСОБА_1 зобов?язується оплатити освітні послуги на умовах та в порядку встановлених цим договором.

19 червня 2020 року між ОСОБА_1 та ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору, згідно якої сторонами було погоджено вартість освітніх послуг на 2020/2021 навчальний рік в розмірі 110 000грн. та графік оплати.

03 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області було укладено додаткову угоду №2 до вказаного договору, згідно якої сторонами було погоджено вартість освітніх послуг на 2021/2022 навчальний рік в розмірі 100 000грн. та графік оплати.

У позовній заяві ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області, як на підставу позову посилається на те, що відповідачем не було сплачено за навчання своєї дитини ОСОБА_3 за чотири місяці, а саме за: березень 2022 року 10 000грн., квітень 2022 року 10 000грн., травень 2022 року 10 000грн., червень 2022 року 10 000грн.

Суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регулює Закон України «Про освіту» (надалі Закон).

У статті 1 Закону наведено визначення поняття здобувачі освіти - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, аспіранти (ад`юнкти), докторанти, інші особи, які здобувають освіту за будь-яким видом та формою здобуття освіти.

Положенням статті 52 Закону передбачено, що учасниками освітнього процесу є:здобувачі освіти; педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники; батьки здобувачів освіти; фізичні особи, які провадять освітню діяльність; інші особи, передбачені спеціальними законами та залучені до освітнього процесу у порядку, що встановлюється закладом освіти.

Згідно частини 3 статті 53 Закону здобувачі освіти зобов?язані дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за його наявності).

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону батьки здобувачів освіти зобов`язані дотримуватися установчих документів, правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, а також умов договору про надання освітніх послуг (за наявності).

Положенням частини 6 статті 79 Закону передбачено, що розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частин 1 та 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, пунктами 1.1-1.3 договору №369 передбачено, що ліцей зобов?язується надати учню освітні послуги відповідно до навчального плану та програм, а замовник зобов?язується оплатити освітні послуги на умовах та в порядку, встановлених цим договором.

Під терміном «освітні послуги» у цьому договору розуміється надання Ліцеєєм послуг, пов?язаних із отриманням Учнем повної загальної середньої освіти відповідно до навчального плану та програм, а також у формі позакласної роботи шляхом відвідування учнем 2 (двох) гуртків на його вибір у вільний від обов?язків занять час.

Освітні послуги надаються за місцем знаходження ліцею, яке вважається місцем виконання договору.

Згідно пунктів 2.1.1, 2.1.2, 2.1.4, 2.1.6, 2.1.8 договору №369 ліцей зобов?язаний:

зарахувати учня на навчання за умови надання замовником заяви та необхідних для зарахування документів та здійснення замовником оплати надання освітніх послуг;

надати учню освітні послуги відповідно до вимог повної загальної середньої освіти, забезпечивши високу якість навчально-виховного процесу, забезпечивши учню можливість перебувати в ліцеї під час навчальних занять та позакласної роботи з 9:00 до 18:00. Ліцей повинен попереджати замовника про перенесення або про відміну навчальних занять;

забезпечувати догляд за учнем під час навчально-виховного процесу;

забезпечити необхідні матеріально-побутові умови у процесі надання освітніх послуг (медичний пункт, організація харчування тощо);

після закінчення навчання видати учню документ про освіту державного зразка за умови виконання учнем навчального плану в обсязі, необхідного для здобуття певного ступеню освіти.

Відповідно до п.2.3.1 договору №369 замовник зобов?язаний своєчасно оплачувати вартість освітніх послуг у розмірі та у порядку, встановленому розділом 3 цього договору.

Пунктами 3.1-3.1.2, 3.4 договору №369 сторони погодили, що розмір оплати за кожний навчальний рік визначається сторонами у відповідній додатковій угоді до цього Договору. Навчальний рік складає 10 місяців, з вересня по червень включно.

Оплата повинна бути здійснена за всі 10 місяців навчального року, тобто з вересня по червень включно, згідно з чинниками та графіком оплати у окремих додаткових угодах до даного Договору на кожний навчальний рік.

При вступі до Ліцею розмір оплати за перший місяць навчання складає суму початкового внеску в розмірі 15000,00 (п?ятнадцяти тисяч гривень) та суми встановленого платежу подальших місяців навчання, та має бути сплачений Замовником протягом трьох днів після підписання Договору.

Невідвідування Учнем з будь-який причин навчальних занять не звільняє Замовника від обов?язку з оплати, а також не впливає на встановлений розмір оплати.

За невиконання або неналежне виконання зобов`язань цього Договору сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України та цим Договором

За несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник повинен сплатити Ліцею пеню в розмірі 2% вартості освітніх послуг за період, що підлягає оплаті, за кожний день прострочення.

У разі прострочення Замовником оплати освітніх послуг більше, ніж на 20 календарних днів, Замовник зобов?язується сплатити Ліцею штраф у розмірі 20% від вартості освітніх послуг за період, що підлягає оплаті (п.4.1, 4.3, 4.4 договору №369).

Матеріали справи свідчать та не заперечується відповідачем, що між сторонами даного спору виникли цивільно-правові відносини з приводу надання освітніх послуг.

Так, на підставі договору №369 син відповідачки ОСОБА_3 був зарахований до ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області.

Як вбачається із змісту додаткової угоди №2 до договору №369 загальна вартість освітніх послуг на 2021/2022 начальний рік складає 100 000грн. за період з вересня 2021 року по червень 2022 року включно, із розрахунку по 10 000грн. за один місяць.

Термін внесення (сплати) коштів за навчання:

вересень 20 червня 2021 року;

жовтень 20 вересня 2021 року;

листопад 20 жовтня 2021 року;

грудень 20 листопада 2021 року;

січень 20 грудня 2021 року;

лютий 20 січня 2022 року;

березень 20 лютого 2022 року;

квітень 20 березня 2022 року;

травень 20 квітня 2022 року;

червень 30 квітня 2022 року.

Як вбачається із виписки з банківського рахунку позивача відповідачем, в рахунок оплати за освітні послуги були внесені наступні платежі:

18 червня 2021 року у сумі 10 000грн.;

20 вересня 2021 року у сумі 10 000грн.;

14 жовтня 2021 року у сумі 10 000грн.;

21 листопада 2021 року у сумі 10 000грн.;

10 грудня 2021 року у сумі 10 000грн.;

21 січня 2022 року у сумі 10 000грн. (а.с.17-22).

Отже, відповідачем не були виконані умови договору №369 щодо оплати вартості навчання за

березень 2022 року 10 000грн.;

квітень 2022 року 10 000грн.;

травень 2022 року 10 000грн.;

червень 2022 року 10 000грн.

Відповідач заперечує щодо свого обов?язку зі сплати навчання за вказаний період, оскільки вважає, що позивач неналежним чином виконував свої зобов?язання за договором №369, а саме навчання проводилося у дистанційному режимі, що не передбачено умовами договору №369, обсяг (об?єм наданих послуг) не відповідав умовам договору №369.

З цього приводу вона зверталася до відповідача.

Так, 25 травня 2022 року відповідачем на адресу ліцею надсилався лист-вимога із пропозицією зменшити вартість освітніх послуг відповідно до наданого об`єму, з огляду на нові типи освітніх програм у ліцеї, а саме: зробити перерахунок відповідно до пакету «Дистанційна освіта-50», де клієнту забезпечується проведення групових консультацій онлайн в синхронному режимі з базових дисциплін в кількості до 12 годин на тиждень, вартістю 3800 гривень на місяць, що відповідає наданій якості послуг відповідачу за минулі місяці, відповідач просила перерахувати вартість наданих послуг за період березень-травень 2022 року. 23 червня 2022 року ліцею направлена колективна вимога батьків учнів Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області, також про перерахування суми оплати освітніх послуг за березень-червень 2022 року, зменшення її відповідно до об`єму наданих послуг, тобто в два рази менше, без врахування гуртків та уроків, що, враховуючи відсутність доказів зворотного, не були проведені, а також з огляду на те, що з 9.00 до 18.00 батьки самостійно займалися із дітьми, та повернення надміру сплаченого батькам, які попередньо перерахували кошти за навчання. На вказану вимогу позивачем відповіді не надано.

24 лютого 2022 року Російська Федерація здійснила збройну агресію проти України.

Відповідно до частини 3 статті 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24лютого 2022 року №64 на території України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб запроваджено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Дійсно матеріали справи свідчать та не заперечується позивачем, що керівництвом Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» було прийнято відповідне рішення про перехід на дистанційне навчання та розмістило їх у вільному доступі для ознайомлення на веб-сайті Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок». Освітні послуги позивачем надавалися не в узгодженій між сторонами формі - дистанційно, яка не передбачена умовами договору, в той час як умовами договору №369 передбачено, що послуги надаються за місцем знаходження ліцею (п.1.3).

На підтвердження виконання позивачем зобов`язань щодо надання освітніх послуг відповідно до навчального плану, представником надано засвідчену копію звіту про виконання навчальної програми за 2021-2022 н.р. у Харківському приватному ліцеї «Школа «Ранок», навчальний план Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» на 2021/2022 навчальний рік, свідоцтво досягнень учня 2-А класу ОСОБА_4 за 2021/2022 навчальний рік.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що не дивлячись на те, що дистанційної форми навчання договором №369 не передбачено, відповідач не заперечував щодо отримання освітніх послуг у зазначений спосіб. Остання лише вважає, що за цих обставин розмір плати за навчання має бути переглянутий та зменшений до 3 800грн. на місяць.

Колегія суддів вважає, що оскільки освітні послуги позивачем хоч і не у визначеній у договорі формі та обсязі, однак надавались, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову.

Між тим, суму стягнення слід визначати з урахуванням форми та обсягу наданих послуг.

Доказів того, якою була вартість дистанційної форми навчання в спірний період сторони не надали.

Як вбачається із наданої позивачем калькуляції навчання на 2024-2025 навчальний рік вартість дистанційної форми навчання становить 7 000грн.

Інших доказів, які б дозволили б визначити вартість дистанційної форми навчання у ХПЛ «Школа «Ранок» суду не надано.

Розмір плати за навчання 3 800грн., який просить встановити за спірний період відповідач не доведений та не обгрунтований.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

У відповідності до частини 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частини 1, 2 ст.530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі №607/3693/17 зазначено наступне:

«Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що договірне зобов`язання - це відносне правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання, які, до речі, традиційно вважались такими» (п.58).

За відсутності інших доказів, з урахуванням принципів розумності та справедливості колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача вартість навчання виходячи із вартості 7 000грн. на місяць за період з березня 2022 року по червень 2022 року всього 28 000грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, то колегія суддів не вбачає правових підстав для їх нарахування, оскільки позивачем надавалися освітні послуги у не передбаченій договором №369 формі, заперечення відповідача щодо розміру заборгованості були обгрунтованими, вартість дистанційної форми навчання визначена не була, що виключає можливість застосування до відповідача положень ст.549 ЦК України.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з 22 лютого 2022 року по 12 жовтня 2023 року колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Як вбачається із додаткової угоди №2 до договору №369 останнім днем внесення відповідачем оплати за навчання за спірний період, а саме за: березень 20 лютого 2022 року; квітень 20 березня 2022 року; травень 20 квітня 2022 року; червень 30 квітня 2022 року.

Таким чином, 3% річних за формулою ((сума боргу х 3 % х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році)) складатиме 1 288,76грн.:

344,63грн. - що розміру оплати за березень (з 21 лютого 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

328,52грн. - що розміру оплати за квітень (з 21 березня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

310,68грн. - що розміру оплати за травень (з 21 квітня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

304,93грн. - що розміру оплати за червень (з 01 травня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог).

а розмір інфляційних втрат за формулою (сума боргу*сукупний індекс інфляції/100% - сума боргу) складатиме 5 823,35грн.:

1 869,91грн. - що розміру оплати за березень (з 21 лютого 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

1 487,96грн. - що розміру оплати за квітень (з 21 березня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

1 232,74грн. - що розміру оплати за травень (з 21 квітня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог);

1 232,74грн. - що розміру оплати за червень (з 01 травня 2022 року по 12 жовтня 2023 року в межах позовних вимог).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1 288,76грн. та інфляційні втрати 5 823,35грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що за подання позовної заяви ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області було сплачено 2 684грн. судового збору, а за подання апеляційної скарги 4 026грн., а усього 6 710грн.

Оскільки розмір задоволених позовних вимог складає 39,24%, тому розмір судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги складатиме 2 633грн. (6 710грн. * 39,24%), який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ХПЛ «Школа «Ранок» Харківської області

Керуючись ст.ст.367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2024 року скасувати.

Позов Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання освітніх послуг для учнів молодших класів (1-4 класів) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області заборгованість за договором про надання освітніх послуг № 369 від 19 червня 2020 року в розмірі 28 000грн., 3% річних в розмірі 1 288,76грн., та інфляційні втрати в розмірі 5 823,35грн., а всього 35 112,11грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського приватного ліцею «Школа «Ранок» Харківської області витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 633грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна