РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/1216/19

Провадження № 22-ц/4815/604/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старча Андрій Васильович

особа, дії якої оскаржується державний виконавець Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Старчі А.В. на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 року, постановлену в складі судді Жуковської О.Ю., дата складання повного тексту ухвали 25.02.2025 року, у справі № 559/1216/19

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старча Андрій Васильович,звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаргу мотивовано тим, що 15.09.2016 державним виконавцем Вишгородського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52211921 щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. 20.06.2022 боржника ОСОБА_1 було призвано у ЗСУ, в/ч НОМЕР_1 , де він і наразі проходить військову службу. 10.06.2024 представник боржника адвокат Старча А.В. звернувся до Вишгородського ВДВС із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментах, оскільки до аліментів не повинна включатися матеріальна допомога отримана ОСОБА_1 у грудні 2022 року, а також додаткова винагорода з травня 2022 року по січень 2024 року. Станом на 09.08.2024 жодної відповіді від Вишгородського ВДВС не надходило. Наведене свідчить про допущення бездіяльності Вишгородським ВДВС щодо не розгляду заяви від 10.06.2024 та не здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 .

Відтак, скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця, яка полягає у нездійснені перерахунку заборгованості по аліментах відповідно до заяви від 10.06.2024 року є протиправною, оскільки порушує норми чинного законодавства України.

Просив суд визнати протиправною бездіяльність Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) щодо не розгляду заяви від 10 червня 2024 року №103/24 про здійснення перерахунку заборгованості та протиправною бездіяльність щодо не здійснення перерахунку за період з травня 2022 року по січень 2024 року заборгованості по аліментах на утримання дитини у виконавчому провадженні ВП №52211921; зобов`язати Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) розглянути заяву від 10.06.2024 року №103/24 про здійснення перерахунку заборгованості ОСОБА_1 та здійснити перерахунок розміру заборгованості у виконавчому провадженні ВП №52211921; стягнути судові витрати у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старча Андрій Васильович, на бездіяльність державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, представник скаржника подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що бездіяльність державного виконавця полягає у не розгляді його заяви від 10.06.2024 року, оскільки не було долучено доказу направлення відповіді від 02.07.2024 №48459 та розрахунку заборгованості на адресу боржника чи його представника.

Крім того, судом залишено поза увагою доводи скаржника та не наведено жодного мотиву та підстав відхилення правомірності висновків скаржника щодо бездіяльності державного виконавця у здійсненні перерахунку заборгованості щодо виключення з щомісячного доходу одноразові додаткові витрати грошового забезпечення. Поза увагою суду залишено норми матеріального права на яких наголошував адвокат та які підлягають застосуванню.

Покликається на правові висновки Верховного Суду .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Встановлено, що на виконанні Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області знаходиться виконавче провадження ВП №52211921 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частина усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 з 2022 року.

Згідно довідки-витягу з розрахунково-платіжних відомостей щодо розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданої в/ч НОМЕР_2 за період з 22 травня 2022 року по 31 січня 2024 року останньому нараховувалася заробітна плата та додаткова винагорода індивідуально за кожен місяць з розрахунку 30 000 грн. та 100 000 грн., а також матеріальна допомога у розмірі 10 437,64 грн., виплачена у грудні 2022 року за листопад 2022 року та грошова допомога на оздоровлення у розмірі 13293,00 грн. у серпня 2022 року та 25377,30 грн. у травні 2023 року (а.с.15-16).

10.06.2024 адвокат Старча А.В. звернувся до Вишгородського ВДВС у Вишгородському районі Київської області із заявою про здійснення перерахунку заборгованості за аліментами, починаючи з червня 2022 року виходячи з деталізованої інформації про доходи ОСОБА_1 , оскільки до аліментів не повинна включатися матеріальна допомога отримана ОСОБА_1 у грудні 2022 року, а також додаткова винагорода з травня 2022 року по січень 2024 року. Вказана заява була відправлена до Вишгородського ВДВС засобами поштового зв`язку 11.06.2024 та вручена адресату 19.06.2024.

Вказана заява адвоката була розглянута виконавцем та було складено розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 01.02.2024 заборгованість нарахована у розмірі 305681,68 грн. 01.07.2024 року розрахунок заборгованості було надіслано сторонам виконавчого провадження вих.№48124.

02.07.2024 №48459 державним виконавцем М. Гуриненко було надано відповідь заявнику, згідно якої в клопотанні адвоката Старча А.В. про те, що при здійсненні перерахунку заборгованості не повинна враховуватися додаткова винагорода та матеріальна допомога було відмовлено. Одночасно, виконавець послався на правову позицію Верховного Суду у справі №209/3260/13-ц від 28.02.2024 року.

Крім того, 06.09.2024 №62119 заступником начальника Вишгородського ВДВС В. Матвієнко повторно надано відповідь на заяву адвоката Старча А.В. від 10.06.2024 щодо здійснення перерахунку заборгованості по аліментах та надано розрахунок заборгованості станом на 01.03.2024. Крім того, зазначено, що даний розрахунок розраховано з урахуванням наданої адвокатом довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 та враховано розмір матеріальної допомоги.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень має місце у тому випадку, коли в межах повноважень суб`єкта владних повноважень існує обов`язок вчинити конкретні дії, але він не виконаний.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, а саме виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику уразі,зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника, зокрема: у разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Отже, законодавець визначив обов`язок виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами та водночас імперативно передбачив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Убачається, що предметом оскарження у даній справі є бездіяльність державного виконавця, яка полягає в ухиленні від перерахунку заборгованості по сплаті аліментів на підставі клопотання представника боржника від 10 червня 2024 року та зобов`язання державного виконавця, у зв`язку з цим, перерахувати суму заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши факт проведення розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах за заявою представника боржника від 10.06.2024 станом на 01.02.2024, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявником не доведено, яким чином і яка саме бездіяльність державного виконавця порушила права чи свободи боржника.

Враховуючи, що судом не встановлено неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду заяви скаржника про здійснення перерахунку заборгованості та не проведення такого перерахунку і на час розгляду цієї справи немає правових підстав для висновку про порушення права заявника на доступ до правосуддя, тому підстави для задоволення вимог відсутні.

Разом з тим, встановлено що фактично існує спір щодо (незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) виконавцем розміром заборгованості за аліментами) розміру нарахованої заборгованості із сплати аліментів. Проте із вимогами про визнання такого розрахунку незаконним/неправомірним, чи його скасування, тощо, скаржник до суду не звертався та не просив суд вирішити такий спір.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в скарзі та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду справи, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Старчі А.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 19 лютого 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 червня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.