ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м.Суми

Справа №584/809/23

Номер провадження 22-ц/816/514/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ординат Зої Анатоліївни

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 липня 2024 року у складі судді Данік Я.І., ухвалене у м. Путивль,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дітей з нею.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 23 липня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Путивльського районного суду Сумської області від 17 січня 2022 року. Від шлюбу у них є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки, син - ОСОБА_4 , на даний час проживає разом з нею в квартирі де створені належні умови для виховання, навчання та відпочинку дітей, а дочка - ОСОБА_1 , проживає з батьком, який не може створити належних умов для проживання та розвитку дочки, крім того діти не бажають проживати з батьком, просила визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом з матір`ю по АДРЕСА_1 .

У липні 2023 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дітей з ним.

Свої вимоги мотивував тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , дочка - ОСОБА_3 залишилися проживати з ним за адресою: АДРЕСА_2 , де створені належні умови для проживання, виховання та навчання дітей, а син - ОСОБА_4 залишився з матір`ю, яка не створила належних умов для проживання дитини, крім того діти перебувають на його утриманні, тому уточнивши позовні вимоги, просив визначити місце проживання дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом з ним по АДРЕСА_2 .

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 11 липня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визначено місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 з рішенням суду не погодилась та, через свого представника - адвоката Ординат З.А., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просила рішення суду скасувати в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком та ухвалити в цій частині нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не з`ясовано психічний стан відповідача, не призначено психологічну експертизу у справі щодо визначення думки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`ясовано підстав надання службою у справах дітей виконавчого комітету Путивльської міської ради двох суперечливих висновків щодо визначення місця проживання дітей, не надано належної оцінки кожному з них. Крім того, не надано належної оцінки доказам, які свідчать про погіршення навчання у школі за період проживання дитини з батьком, проігноровано надані позивачем докази, які в своїй сукупності свідчать про прив`язаність дочки до матері, піклування останньої про свою дочку та забезпечення якнайкращих інтересів дитини у разі визначення місця проживання з матір`ю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Служенко О.В., не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 не оскаржується, а тому, відповідно до положень ч.1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.24,25).

ОСОБА_3 зареєстрована разом з відповідачем за первісним позовом в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 (т.1 а.с.60, 60зв., т.2 а.с.16).

ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 на підставі довіреності від 13 січня 2022 року (т.1 а.с.21-23).

Відповідно до довідок Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/281 та №06-08/282 від 07 червня 2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 навчаються у вказаному ліцеї, і їх мати - ОСОБА_1 бере участь у вихованні дітей (спілкується з вчителями, бере участь у батьківських зборах) (т.1 а.с.26,27).

Крім того, відповідно до копії довідки Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/317 від 29 червня 2023 року ОСОБА_2 бере участь у вихованні дочки ОСОБА_1 (останнім часом цікавиться навчанням приєднався до класної онлайн групи батьків, інколи підвозив дочку до навчального закладу освіти (зі слів класного керівника) (т.1.а.с.75).

Згідно з довідкою Путивльського ліцею №2 ім.Г.Я.Базими Путивльської міської ради №06-08/164 від 13 березня 2024 року ОСОБА_1 , учениця 6-В класу за період з 16 січня 2024 року по 05 березня 2024 року має пропуски уроків чи зміну форми навчання за повідомленнями батька дитини - ОСОБА_2 (т.2 а.с.121).

Відповідно до характеристики №06-08/328 від 10 липня 2023 року ОСОБА_4 має добрий розумовий та фізичний розвиток, батьки приділяють належну увагу вихованню сина. Мати - ОСОБА_1 бере більш активну участь в організації шкільного життя (т.1 а.с.158).

Відповідно до характеристик №06-08/322 від 04 липня 2023 року та№06-08/323 від 04 липня 2023 року ОСОБА_1 має добрий розумовий та фізичний розвиток, батьки приділяють належну увагу вихованню дочки. В початкових класах батьки брали активну участь в організації шкільного життя. У подальшому мати приймала більшу участь, батько останнім часом також став цікавитися навчанням дитини (т.1 а.с.159,160).

Згідно з довідкою №203 від 06 липня 2023 року КНП «Путивльська міська лікарня» згідно з інформацією наданою сімейним лікарем, дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_1 супроводжувала виключно їх мати, батько не був присутнім на прийомі у лікаря та не звертався до лікаря з приводу стану здоров`я дитини. Батько - ОСОБА_2 звернувся до лікаря лише 14 червня 2023 року для отримання електронного направлення до лікаря ортопеда для ОСОБА_1 (т.1 а.с.161).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 грудня 2021 року по АДРЕСА_2 проживають батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , син - ОСОБА_4 , баба - ОСОБА_6 , дід - ОСОБА_5 . В будинку створені належні житлово-побутові умови проживання, зовнішніх ознак недогляду чи занедбаності малолітніх не встановлено, фактів, що свідчать про нездатність батьків здійснювати належний догляд не виявлено (т.1 а.с.58).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 14 січня 2022 року по АДРЕСА_2 проживають батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , син - ОСОБА_4 , баба - ОСОБА_6 , дід - ОСОБА_5 . Для навчання, виховання та розвитку дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 створені належні житлово-побутові умови проживання, базові потреби дітей задовольняються, зовнішніх ознак недогляду чи занедбаності малолітніх не встановлено, фактів, що свідчать про нездатність батьків здійснювати належний догляд не виявлено (т.1 а.с.56).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 19 червня 2023 року по АДРЕСА_2 проживають батько - ОСОБА_2 , дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , син - ОСОБА_4 , баба - ОСОБА_6 , дід - ОСОБА_5 . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.1 а.с.57).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 20 червня 2023 року по АДРЕСА_3 на момент обстеження ніхто не проживає, квартира знаходиться в стані ремонту (т.1 а.с.59зв.).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 20 червня 2023 року по АДРЕСА_4 проживають мати - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_4 , дочка - ОСОБА_1 . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.1 а.с.57).

Також, відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 13 листопада 2023 року по АДРЕСА_4 проживають мати - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_4 . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дитини створені належні житлово-побутові умови проживання (т.2 а.с.48).

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 листопада 2023 року по АДРЕСА_2 проживають батько - ОСОБА_2 , дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , син - ОСОБА_4 , баба - ОСОБА_6 , дід - ОСОБА_5 . В помешканні для навчання, виховання та розвитку дітей створені належні житлово-побутові умови проживання (т.2 а.с.46-47).

Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини проведено перевірку щодо ОСОБА_4 та рекомендовано батькам залучити психолога в роботі з дитиною (т.1 а.с.65-69).

Крім того, актом проведення оцінки рівня безпеки дитини проведено перевірку щодо ОСОБА_1 (т.1 а.с.70-74).

Відповідно до висновків оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , які проводилися з 13 грудня 2021 року по 17 грудня 2021 року та 14 січня 2024 року в родині виникають конфліктні ситуації, свідками яких є діти (т.1 а.с.76,77).

28 червня 2023 року практичним психологом ОСОБА_9 проведено обстеження психоемоційного стану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого встановлено, що соціальна ситуація сприятлива для повноцінного розвитку дитини. Родина в якій вона проживає створю всі умови для повноцінного виховання та підтримки задовільного стану здоров`я дитини. Завдяки зусиллям батька, баби та діда дитина справляється з труднощами розвитку та має можливість активно розвиватися. Емоційний зв`язок дитини з батьком очевидний, виявляє особисту прихильність до батька, а батько усвідомлює відповідальність за дітей та бере активну участь у їх житті. Разом з тим, для всебічного та гармонійного розвитку дитини вкрай важливо створити атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові, у зв`язку з чим батькам надано рекомендації щодо створення комфортного середовища для дитини, базові потреби якої у забезпеченні повноцінного та системного розвитку мають стати пріоритетом для батьків, а також усвідомлювати, що дитина не може бути знаряддям помсти у конфліктних ситуаціях (т.1 а.с.132-136).

Згідно з листом ВП №2 (м.Путивль) №Я-5а/з-/60/01-2023 від 29 червня 2023 року за період з 1 січня 2021 року по 16 червня 2023 року зареєстровані неодноразові звернення ОСОБА_2 щодо колишньої дружини - ОСОБА_1 , та її брата ОСОБА_4 , а також неодноразові звернення ОСОБА_6 стосовно ОСОБА_1 (т.1 а.с.80-83).

Відповідачем за первісним позовом долучено копії квитанцій, на підтвердження того, як він стверджує, що діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають на його утриманні (т.1 а.с.84-112).

Відповідно до листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №01-23/145 від 30 червня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено про проведення бесіди з ОСОБА_2 щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також ознайомлено з чинним законодавством України щодо недопустимості чинення перешкод тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Також роз`яснено ОСОБА_1 , що способи участі батьків у вихованні можуть бути визначені на підставі договору, або визначатись органами опіки та піклування, або судом (т.1 а.с.156).

Крім того, відповідно до листа Служби у справах дітей Виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області №01-22/244 від 17 листопада 2023 року ОСОБА_2 повідомлено про проведення бесіди з ОСОБА_1 щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею, а також ознайомлено з чинним законодавством України щодо недопустимості чинення перешкод тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Також роз`яснено ОСОБА_2 , що способи участі батьків у вихованні можуть бути визначені органами опіки та піклування, або судом (т.2 а.с.45)

Згідно з копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу №2-н/584/15/22 від 3 лютого 2022 року виданого Путивльським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1/3 частини з доходу щомісячно, ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів за період з лютого 2022 року по лютий 2023 року, однак в подальшому повністю сплатив її (т.1 а.с.198).

Позивачем за зустрічним позовом надано медичну документацію стосовно лікування ОСОБА_2 від психічної хвороби (т.1 а.с.188,221,222), в той же час відповідачем надано довідки лікарів психіатра та нарколога, що станом на 16 жовтня 2023 року він до вказаних лікарів за медичною допомогою не звертався (т.2 а.с.40).

Згідно з листом ВП №2 (м.Путивль) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області від 14 березня 2024 року сектором дізнання здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 13 січня 2024 року, за ч.1 ст.125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ОСОБА_2 , не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, у нього було відібрано пояснення, оскільки потерпілий та свідок вказують на нього, як на особу, яка спричинила тілесні ушкодження (т.2 а.с.144).

Відповідно до висновку Виконавчого комітету Путивльської міської ради про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 , рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , рекомендовано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також рекомендовано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.104-106).

Дитина ОСОБА_1 під час з`ясування судом її думки висловила бажання проживати з батьком - ОСОБА_2 , при цьому вказавши, що регулярно спілкується з матір`ю.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_3 разом з нею та задовольняючи зустрічний позов в частині визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком, суд першої інстанції врахував бажання дитини проживати з батьком, висновок органу опіки та піклування, сталі соціальні зв`язки дитини та батьків, ступінь виконання батьками своїх обов`язків, створення для дочки необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність негативного впливу на її виховання і розвиток.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України та ч. 1 ст. 160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Таким чином, наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. У залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що до зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 надав довідку про обстеження психоемоційного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої вбачається, що при обстеженні психоемоційного стану ОСОБА_3 , психолог підкреслила, що емоційний зв`язок ОСОБА_3 з батьком очевидний, дівчинка виявляє особисту прихильність до батька, а батько усвідомлює відповідальність за своїх дітей. При розмові з дівчинкою, психологом був помічений такий факт, що дівчинка в деякій мірі стала інструментом впливу у стосунках мами з колишнім чоловіком. ОСОБА_3 любить і татка і маму та боїться їх обох втратити. Через складні стосунки дорослих, невизначеність, глибоко травмують дівчинку та впливають на її психічний стан.

Також у справі є інші докази на підтвердження того факту, що проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком відповідає найкращим інтересам дитини, в тому числі висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради від 14.02.2024 № 55 «Про затвердження висновку про визначення висновку про визначення місця проживання» наданий на виконання ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 19.01.2024 р., яким визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, а малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

Крім того, у вказаному висновку комісією було зауважено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на той час було 12 років, виявила на засіданні комісії тверде бажання проживати з батьком, ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

18.04.2024 року будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявила тверде бажання проживати з батьком, ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що проживання з батьком не заважає дитині регулярно спілкується з матір`ю. Вирішуючи спір, суд виходив з того, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини, колегія суддів вважає, що апелянт не надав достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю з огляду на інтереси самої дитини, які переважають над інтересами і бажаннями її батьків.

Подаючи докази, сторони реалізовують своє право на доказування і одночасно виконують обов`язок із доказування, оскільки ст. 12 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції, не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального та процесуального права, зводяться до незгоди із судовим рішенням у справі.

Колегія суддів вважає недоцільним призначення судової психологічної експертизи для з`ясування стану та думки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо визначення її місця проживання, у зв`язку з наявність в матеріалах справи всіх необхідних для вирішення спору доказів.

Щодо доводів скарги про надання службою у справах дітей Путивльської міської ради двох суперечливих висновків щодо доцільності визначення місця проживання дітей, слід зазначити наступне.

Стороною апелянта зазначено, що висновок не був затверджений виконавчим комітетом Путивльської міської ради у зв`язку з відсутністю підстав для його прийняття. На підставі ухвали Путивльського районного суду Сумської області від 19.01.2024 р. Службою у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області надано висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому було рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2 , рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1 , рекомендовано ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також рекомендовано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, розгляд справи судом першої інстанції проведено з отриманням відповідного висновку органу опіки та піклування, який для цієї категорії справ є обов`язковим. Що стосується висновку служби у Справах дітей Путивльської міської ради Сумської області від 27.11.2023 р., то вказаний висновок здійснений за особистим зверненням ОСОБА_1 до Служби у той час, коли справа вже слухалась у суді за позовною заявою заявниці. Правом на оскарження висновку служби у Справах служби у справах дітей Путивльської міської ради Сумської області від 27.11.2023 р., ОСОБА_1 не скористалася.

Інші посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

При цьому, суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ординат Зої Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 11 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина