Провадження №: 2/336/1264/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Нєдєльчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської міської ради, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію у сумі 80 596,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 . Після її смерті спадщину прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_3 , яка у строки визначені чинним законодавством подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У померлої ОСОБА_2 на день смерті залишилось майно у виді недоотриманої пенсії в розмірі 80596,33 грн. Однак оформити у позасудовому порядку успадковане право власності на недоотриману пенсію померлої Позивач не змогла, оскільки у спадковому реєстрі наявний запис про реєстрацію заповіту складеного спадкодавцем та посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Студенцовим О.В., 21.09.2018 року зареєстрованим за номером 872. З`ясувати зміст заповіту нотаріусу, що відкрив спадкову справу, не виявилось за можливе оскільки місто Оріхів де розміщене робоче місце нотаріуса який посвідчував заповіт і у нього повинен був зберігатись його другий примірник, відноситься до зони активних бойових дій та нотаріус Студенцов О.В. не здійснює нотаріальної діяльності, та не передавав до державного нотаріального архіву свої справи. На підставі викладеного позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії із видачі свідоцтва про право на спадщину відносно недоотриманої пенсії. У зв`язку із викладеним, оскільки оформити успадковане право власності на недоотриману пенсію Позивач не має можливості, він вимушений звернутись до суду для визнання права власності у судовому порядку.

Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі, витребувано спадкову справу, підготовче судове засідання призначено на 18.03.2025 року.

Підготовче судове засідання 18.03.2025 відкладено на 08.04.2025, у зв`язку із неявкою відповідача.

28.03.2025 до суду надійшла витребувана спадкова справа.

Ухвалою суду від 08.04.2025 закрито підготовче судове засідання. Судове засідання призначено на 10.06.202.

У судове засідання 10.06.2025 позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача не з`явився також, у матеріалах справи наявна заява, за змістом якої відповідач не заперечує проти задоволення позову, просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Третя особа була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у передбаченому законом порядку, однак к судове засідання не з`явилася.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.05.2024, актовий запис № 1239.

У померлої ОСОБА_2 на день смерті залишилось майно у виді недоотриманої пенсії в розмірі 80 596,33 грн.

Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В., було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у спадковому реєстрі наявний запис про реєстрацію заповіту складеного спадкодавцем та посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Студенцовим О.В., 21.09.2018 року зареєстрованим за номером 872. З`ясувати зміст заповіту нотаріусу, що відкрив спадкову справу, не виявилось за можливе оскільки місто Оріхів, де розміщене робоче місце нотаріуса, який посвідчував заповіт і у нього повинен був зберігатись його другий примірник, відноситься до зони активних бойових дій та нотаріус Студенцов О.В. не здійснює нотаріальної діяльності, та не передавав до державного нотаріального архіву свої справи.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами^ право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою, у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам, сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи неї проживали.

Положеннями статті 1223 Цивільного кодексу України, закріплено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Прийняття спадщини регламентовано приписами ст. 1269 ЦК України, де передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини законодавцем визначено у частині 1 статті 1270 Цивільного кодексу України, де вказано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Позивач у шестимісячний строк подав заяву на прийняття спадщини, інші спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини, що відображено у спадковій справі № 45/2024.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Оріхівської міської ради, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на недоотриману пенсію у сумі 80596,33 (вісімдесят тисяч п`ятсот дев`яносто шість гривень 33 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач Оріхівська міська рада, знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Оріхів, вул. Шевченка, буд.11; .

Третя особа Головне управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; ЄДРПОУ 20490012.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С.Боєв 10.06.25