Справа № 446/2985/23 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/3765/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 рокуЛьвівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Підлужного В.І.;

адвоката Василюка І.М., представника позивачки ОСОБА_1 ;

адвоката Райхеля Р.П. - представника АТ «Укрпошта»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Василюка Ігоря Миколайовича , представника ОСОБА_1 , на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Василюк Ігор Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрпошта», у якому просив суд скасувати наказ відповідача № 9203/к від 23.11.2023 року про звільнення позивачки з 28.11.2023 року з посади листоноші 1 класу за п.1 ст. 40 КЗпП (у зв`язку з скороченням чисельності (штату) працівників) та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28.11.2023 року по момент ухвалення судового рішення в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка працювала на посаді листоноші 1 класу відділення поштового зв`язку (ВПЗ) Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, з якої її було звільнено з 28.11.2023 року наказом (розпорядженням) №9203/к від 23.11.2023 року. Цей наказ вважає незаконним, оскільки наказом №1480 від 17.07.2023 року кількість працівників у структурному підрозділі була зменшеною, а тому звільняти позивачку шляхом скорочення штату працівників виробничої потреби не було і правові підстави для скорочення були відсутні.

Вважає, що при звільненні позивачки було порушено порядок щодо визначення переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, оскільки кандидатура іншого працівника на звільнення навіть не розглядалася.

Стверджувалося, що позивачка повідомлення профспілки про розгляд подання відповідача про надання згоди на звільнення не отримала, відповідно - не могла скористатися правом участі на засіданні з розгляду подання.

Також стверджувалося, що позивачці пропонувалися такі вакансії, що не мають ніякого відношення до її кваліфікації, що є свідченням формального характеру таких пропозиції.

Зазначалося, що на утриманні позивачки знаходяться син, у якого 2-га група інвалідності, та дочка 2012 року народження (том 1, а.с. 1-6).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (том 2, а.с. 29-36).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, звертає увагу на те, що на момент прийняття відповідачем наказу від 17.07.2023 року № 1480, яким було внесено зміни до штатного розпису АТ «Укрпошта» та (зокрема) у відділенні поштового зв`язку Новий Яричів виведено з штатного розпису 0,7 штатних одиниць, у згаданому поштовому відділенні вже була вакантною 1 (одна) штатна одиниця, оскільки 24.06.2023 року добровільно звільнилися дві листоноші, які працювали по 0,5 штатних одиниці кожна, а тому не було правових підстав звільняти позивачку у зв`язку зі скороченням чисельності (штату) працівників (том 2, а.с. 39-45).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" міститься роз`яснення про те, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд мотивував тим, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, які призвели до скорочення чисельності та штату працівників, і що норми статті 43 КЗпП України у період дії воєнного стану не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів, апозивачка, будучи належним чином попередженою про майбутнє скорочення її посади, своєї згоди на переведення її на інші посади не надала, так само, як не надала доказів її належності до категорії осіб, визначених у статті 42 КЗпП, які мають переважне право на залишення на роботі.

Матеріалами справи стверджується наступне.

Станом на 07.06.2023 року штатна чисельність ВПЗ Новий Яричів становила 5 штатних одиниць, а саме: начальник ВПЗ та 4 листоноші: ОСОБА_3 (0,9 штатних одиниці), позивачка ОСОБА_1 (0,7 штатних одиниці), ОСОБА_4 (0,5 штатних одиниці), ОСОБА_5 (0,5 штатних одиниці) (том 1, а.с. 144). Наведене зазначено також і у позовній заяві.

Як також стверджується у позовній заяві самою позивачкою, «24.06.2023 р. припинено трудові відносини з листоношами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; залишилися працювати начальник відділення ОСОБА_8 , листоноша ОСОБА_9 та позивач» (том 1, а.с. 3).

30.06.2023 року наказом відповідача, Акціонерного товариства «Укрпошта», № 1228 було затверджено Зміни до штатного розпису АТ «Укрпошта», якими було виведено з відділення поштового зв`язку Новий Яричів дві посади листоноші: по 0,5 штатних одиниці кожна (том 2, а.с. 111-114). Відтак з 01.07.2023 року штатна чисельність ВПЗ Новий Яричів стала становити 3 штатних одиниці, а саме: начальник ВПЗ та 2 листоноші: ОСОБА_3 (0,9 штатних одиниці) та позивачка ОСОБА_1 (0,7 штатних одиниці).

Наведене вище доводить той факт, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, які були пов`язані зі скороченням чисельності та штату працівників, а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент прийняття відповідачем наказу від 17.07.2023 року № 1480 у відділенні поштового зв`язку Новий Яричів вже була вакантною 1 (одна) штатна одиниця (оскільки 24.06.2023 року добровільно звільнилися дві листоноші, які працювали по 0,5 штатних одиниці кожна) не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не можуть прийматися до уваги.

17.07.2023 року наказом відповідача, Акціонерного товариства «Укрпошта», № 1480 було затверджено чергові Зміни до штатного розпису АТ «Укрпошта», якими було виведено з відділення поштового зв`язку Новий Яричів 0,7 штатних одиниці посади листоноші (том 1, а.с. 70-72). Відтак штатна чисельність ВПЗ Новий Яричів стала становити 2 (дві) штатних одиниці, а саме: начальник ВПЗ та 0,9 штатних одиниці листоноші. Наведене також доводить той факт, що у відповідача дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, які були пов`язані зі скороченням чисельності та штату працівників.

Частиною 1 статті 42 КЗпП України встановлено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Поняття кваліфікації включає в себе освітній рівень працівника, стаж його роботи, здатність виконувати особливі доручення. Це поняття є оціночним та визначається в кожному конкретному випадку в залежності від обов`язків за посадою (постанова Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 583/874/16-ц).

Судова практика не допускає можливості проведення експертизи з метою визначення працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Тому учасники трудового спору мають право подавати будь-які допустимі ЦПК України докази, що підтверджують наявність у працівника, який звільняється, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Такими доказами можуть бути документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів, про підвищення кваліфікації, про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи тощо (постанова Верховного Суду від 18.01.2018 року у справі № 742/897/16-ц).

Як вже зазначалося вище, з 01.07.2023 року штатна чисельність ВПЗ Новий Яричів стала становити 3 штатних одиниці, а саме: начальник ВПЗ та 2 листоноші: ОСОБА_3 (0,9 штатних одиниці) та позивачка ОСОБА_1 (0,7 штатних одиниці).

Відповідач залишення на роботі саме листоноші ОСОБА_3 і звільнення з роботи позивачки ОСОБА_1 пояснював наявністю у ОСОБА_3 більш високої продуктивності праці, свідченням чого вважає те, що остання працювала на 0,9 штатних одиниці, а відтак мала більшу зону обслуговування та виконувала більший обсяг робіт, ніж ОСОБА_1 , яка працювала на 0,7 штатних одиниці, саме які і були виведеними зі штату відділення поштового зв`язку Новий Яричів наказом АТ «Укрпошта» від 17.07.2023 року № 1480.

Позивачкою/апелянтом не було подано до суду доказів, які можна було б визнати належними та допустимими, які б спростовували вищенаведену аргументацію відповідача, а також які б свідчили про більш високу кваліфікацією і продуктивністю праці позивачки у порівнянні з листоношею ОСОБА_3 .

Так само, як не було подано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що на позивачку поширюються положення частини 2 статті 42 КЗпП України.

За наведених вище обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги з посиланням на нібито недотримання відповідачем при звільненні позивачки з роботи вимог статті 42 КЗпП України також до уваги прийматися не можуть.

Як стверджується матеріалами справи, одночасно з попередженням про наступне вивільнення позивачку 20.09.2023 року було ознайомлено з переліком посад для працевлаштування в АТ «Укрпошта» на 45 аркушах (том 1, а.с. 19-63), однак своєї згоди на переведення на жодну із запропонованих їй посад позивачка ОСОБА_1 не дала, а тому доводи апеляційної скарги про «формальний характер пропозиції позивачу щодо працевлаштування» також до уваги прийматися не можуть.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування (та, відповідно, для задоволення позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Василюка Ігоря Миколайовича , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 листопада 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09 червня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.