ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/652/25 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в цивільній справі №607/18999/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року (ухвалене суддею Вийванком О.М., повний текст якого складено 18 квітня 2025 року) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_3 (далі позивачка) звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач, апелянт) про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на те, що 02 липня 2022 року між сторонами в справі укладено договір позики, у відповідності до якого відповідач позичив у позивачки грошові кошти в розмірі 200000.00 грн, які зобов`язався повернути до 02 липня 2024 року. Факт одержання грошей підтверджено письмовою розпискою відповідача. Однак, у встановлений договором позики строк відповідач борг позивачці не повернув та на прохання позивачки про добровільне повернення боргу не реагує.

У зв`язку з викладеним позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 02 липня 2022 року в розмірі 200000.00 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 02 липня 2022 року в розмірі 200000.00 грн.

Компенсовано ОСОБА_3 за рахунок держави 2000.00 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не заперечує факту отримання у борг від ОСОБА_3 200000.00 грн, однак судом першої інстанції не враховано, що в 2023 році боржник повернув позичальнику 10000.00 грн. Крім того, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, сторони у даній справі дійшли згоди щодо укладення мирової угоди, яку планують подати до суду для її затвердження на справедливих умовах.

У зв`язку з викладеним просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким зменшити суму стягнення за договором позики.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

03 червня 2025 року позивачка та відповідач звернулися до апеляційного суду із заявою про затвердження мирової угоди, укладеної між ними 03 червня 2025 року.

Умовами мирової угоди визначено:

1. Мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок та стосується прав і обов`язків сторін щодо погашення боргу за договором позики від 02 липня 2022 року.

2. ОСОБА_4 визнає, що його борг, який виник відповідно до розписки від 02 липня 2022 року перед ОСОБА_3 на момент укладення цієї мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 200000.00 грн.

3. ОСОБА_3 відмовляється від будь-яких претензій щодо стягнення (повернення) боргу з ОСОБА_4 в розмірі 200000 грн, який виник відповідно до розписки від 02 липня 2022 року.

4. В рахунок погашення боргу відповідно до розписки від 02 липня 2022 року ОСОБА_4 передає ОСОБА_3 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським БТІ, записаного у реєстрову книгу за №2443.

5. Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яка належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським БТІ, записаного у реєстрову книгу за №2443.

6. Право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

7. Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частину кв. АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яке виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським БТІ, записаного у реєстрову книгу за №2443.

8. У період перебування у власності ОСОБА_3 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.) за ОСОБА_4 зберігається право реєстрації та проживання у вказаній квартирі.

9. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені мировою угодою.

10. Після підписання мирової угоди майнові претензії сторін щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими.

11. Мирова угода не порушує права чи охоронювані законом інтереси третіх осіб.

12. Наслідки укладення мирової угоди, зміст статей 206-208 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.

13. Усі судові витрати, які сторони понесли, не відшкодовуються та залишаються за ними.

Разом з тим, заявники просили проводити розгляд даної справи за їх відсутності.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Розглянувши вказану заяву, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань.

Згідно з ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно ст.373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі.

Як вбачається із змісту заяви про затвердження мирової угоди, заявникам відомі та зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

В даному випадку предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики від 02 липня 2022 року в розмірі 200000.00 грн.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським БТІ, ОСОБА_4 є власником 1/3 частини кв АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), запис у реєстровій книзі за №2443.

Також згідно копії будинкової книги та паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає у вказаній квартирі з 15 лютого 1994 року по теперішній час.

Виходячи зі змісту мирової угоди у контексті предмету спору, суд вважає, що її умови не суперечать закону та не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Умови мирової угоди є виконуваними. При цьому, умови мирової угоди, направлені на врегулювання спору на підставі взаємних поступок сторін.

Наслідки укладення мирової угоди, передбачені ст.256 ЦПК України сторонам відомі та зрозумілі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для затвердження мирової угоди, визнання нечинним оскаржуваного рішення суду та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Оскільки відповідач ОСОБА_4 був звільнений від сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про повернення з державного бюджету судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.207, 256, 268, 373, 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди в справі №607/18999/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між позивачкою ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_6 на наступних умовах:

1. Мирова угода укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок та стосується прав і обов`язків сторін щодо погашення боргу за договором позики від 02 липня 2022 року.

2. ОСОБА_7 визнає, що його борг, який виник відповідно до розписки від 02 липня 2022 року перед ОСОБА_5 на момент укладення цієї мирової угоди відповідає заявленим у позовній заяві вимогам і становить 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок.

3. ОСОБА_8 відмовляється від будь-яких претензій щодо стягнення (повернення) боргу з ОСОБА_2 в розмірі 200000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок, який виник відповідно до розписки від 02 липня 2022 року.

4. В рахунок погашення боргу відповідно до розписки від 02 липня 2022 року ОСОБА_7 передає ОСОБА_9 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, записаного у реєстрову книгу за № 2443.

5. Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яка належала ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, записаного у реєстрову книгу за № 2443.

6. Право власності ОСОБА_1 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

7. Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.), яке виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 червня 1993 року, виданого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, записаного у реєстрову книгу за № 2443.

8. У період перебування у власності ОСОБА_1 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 59.7 кв.м., в тому числі житловою площею 29.8 кв.м.) за ОСОБА_6 зберігається право реєстрації та проживання у вказаній квартирі.

9. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені мировою угодою.

10. Після підписання мирової угоди майнові претензії сторін, щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими.

11. Мирова угода не порушує прав чи охоронювані законом інтереси третіх осіб.

12. Наслідки укладення мирової угоди, зміст статей 206-208 ЦПК сторонам роз`яснені і зрозумілі.

13. Усі судові витрати, які сторони понесли не відшкодовуються та залишаються за ними.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року визнати нечинним.

Провадження у цивільній справі №607/18999/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики закрити.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років, тобто до 09 червня 2028 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту ухвали 09 червня 2025 року.

Реквізити учасників:

Позивачка: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома