Провадження №2/751/353/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

з участю секретаря судового засідання Усік Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Чернігівське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Ощадбанк» в особі Філії Чернігівське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/2345/24 про розірвання шлюбу, в період з 06.09.2022 по 16.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу між ОСОБА_2 та AT «Ощадбанк» було укладено іпотечний договір від 23.01.2024, предметом якого є придбання відповідачем ОСОБА_2 в кредит квартири, загальною площею 43,75 кв.м. в АДРЕСА_1 . Також, з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачами було укладено договір поруки №5/080-2024-1 від 23.01.2024, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання разом з боржником солідарно відповідати перед кредитором за виконання умов кредитного договору, термін дії поруки - протягом 30 років.

Враховуючи, що шлюб з відповідачкою ОСОБА_2 розірвано, а придбана в іпотеку квартира залишилась у власності та користуванні колишньої дружини, поділ якої позивач не здійснював, на підставі статей 651, 652 ЦК України ОСОБА_1 вважає за доцільне просити суд припинити його зобов`язання за договором поруки №5/080-2024-1 від 23.01.2024, оскільки наведені у позові зміни обставин є настільки істотними (в розумінні статті 652 ЦК України), що дадуть змогу припинити існування поруки ОСОБА_1 за зобов`язанням колишньої дружини.

26.11.2024 ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.27).

26.12.2024 відповідачем АТ «Ощадбанк» у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України подано відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Заперечення проти позову зводяться до того, що за обставин виниклих між сторонами правовідносин ні нормами закону (ст. 559 ЦК України), ні умовами Договору поруки не передбачено припинення поруки з підстав розірвання шлюбу (припинення існування подружжя), підстави для визнання поруки припиненою відсутні. Зауважують, що Договір поруки не стосується спільного сумісного майна подружжя і не створює обов`язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором (а.с.32-35).

У судове засідання сторони не з`явились.

19.03.2025 позивачем до суду подано заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити в повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує (а.с.82).

27.05.2025 відповідачкою ОСОБА_2 до суду подано заяву про розгляду справи без її участі, покладається на розсуд суду (а.с.89).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Дослідивши надані сторонами у справі докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.09.2022 року, актовий запис № 1137 від 06.09.2022, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.57).

16.07.2024 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.6).

23.01.2024 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою ОСОБА_2 , враховуючи співпрацю Банку з ПрАТ «Укрфінжитло» в рамках Умов забезпечення приватним акціонерним товариством «Українська фінансова житлова компанія» доступного іпотечного кредитування громадян України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 серпня 2022 р. №856 (зі змінами), укладено договір про споживчий кредит №5/080-2024 (на придбання нерухомості) (далі Кредитний договір).

Відповідно дост. 1054 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно умов Кредитного договору (п.2.1-2.3) Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Опис фінансової послуги, що надається Позичальнику: надання споживчого кредиту.

Кредит надається в загальному розмірі 1 372 000,00 (один мільйон триста сімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок на строк 240 (Двісті сорок) місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше «22» січня 2044 року, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору.

Кредит надається для придбання Об`єкта нерухомості за Договором купівлі-продажу (Цільове призначення Кредиту).

Відповідно до умов Кредитного договору (п.5.1.) виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором (в тому числі і додатковими договорами до нього) забезпечується іпотекою Об`єкта нерухомості, що надається в іпотеку Позичальником, та порукою ОСОБА_1 (а.с.36-47).

23.01.2024 між AT «Ощадбанк» та ОСОБА_2 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №272 (далі Іпотечний договір) (а.с.7-15)

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є квартира, загальною площею 43,75 кв.м. житловою площею 17,9 кв.м. під номером 96 (дев`яносто шість), яка знаходиться у будинку АДРЕСА_2 .

Згідно умов Іпотечного договору право власності ОСОБА_2 на Предмет іпотеки підтверджується Договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 «19» січня 2024 року зі згоди чоловіка покупця ОСОБА_1 , посвідченим «19» січня 2024 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В (а.с.55-56).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер 362496264 від 19 січня 2024 року підтверджується реєстрація права власності ОСОБА_2 на майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - квартиру загальною площею 43,75 кв.м. житловою площею 17,9 кв.м. під номером 96 (дев`яносто шість), яка знаходиться у будинку АДРЕСА_2 , - згідно якого: номер запису про право власності: 53360507, дата реєстрації права власності - «19» січня 2024 року; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (а.с.51, 52).

Стаття 546 ЦК України встановлює види забезпечення виконання зобов`язання та зазначає, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зіст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Перед укладенням вищезазначених Договорів ОСОБА_1 надано Заяви, посвідчені 19 січня 2024 року та 23 січня 2024 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстровані у реєстрі за №173 та №264 відповідно (а.с.53, 54).

Зі змісту вказаних Заяв слідує, що ОСОБА_1 дає свою згоду на купівлю ОСОБА_2 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на укладання та підписання ОСОБА_2 договору купівлі-продажу вищевказаної квартири на умовах за її розсудом.

Також ОСОБА_1 надано згоду на укладення та підписання іпотечного договору дружиною ОСОБА_2 із акціонерним товариством «Державний ощадний України», та передачу в іпотеку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута в період зареєстрованого шлюбу. Зокрема в заяву вказано: «Отримання кредиту, про який мені відомо та виконання зобов`язання за яким буде забезпечено іпотекою, а разом з цим і сама іпотека, здійснюються моєю дружиною в інтересах сім`ї на умовах, які ми попередньо обговорили і вважаємо вигідними для нас, а також погоджується з тим, щоб умови кредитного договору та договору іпотеки визначалися моєю дружиною самостійно». ОСОБА_1 стверджує, що в повному обсязі розуміє значення, умови та про наслідки цих документів, про що свідчить своїм особистим підписом.

Зміст ст.ст. 60-63, 65, 67 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 нотаріусом роз`яснено (а.с. 53, 54, 56).

З матеріалів справи убачається, що договір про іпотечний кредит відповідачкою ОСОБА_2 укладався та кредит отримувався під час перебування її у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 .

З п. 6.4.13. Іпотечного договору вбачається, що Іпотекодавець ОСОБА_2 на момент укладення цього Договору перебуває в зареєстрованому шлюбі; цей Договір укладений в інтересах сім`ї Іпотекодавця і одержане за цим Договором буде використане на її потреби. Чоловік Іпотекодавця згоден з укладанням Іпотекодавцем цього Договору в якості забезпечення виконання Зобов`язання за Кредитним договором. На підтвердження цього чоловік Іпотекодавця надав письмову заяву про таку згоду від 23 січня 2024року.

Відповідно до ч.2 ч.4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Внаслідок укладення кредитного договору у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Таку правову позицію підтримав і Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 490/6024/16-ц / провадження № 61-22579св18/.

За змістом Іпотечного договору вказана квартира є спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 , як подружжя.

Верховний Суд 03 травня 2018 року у справі № 639/7335/15-ц /провадження №61-1028св18/ висловив позицію, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника).

Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину.

Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї.

Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України в постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс13.

В постанові ВС від 14 червня 2022 року у справі № 2011/13610/12, зазначено, «оскільки використано кредит в інтересах сім`ї, дружина позичальника несе солідарну відповідальність за неповернення боргу відповідно до частини четвертої статті 65 СК України».

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок них майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. До такого висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 640/1846/19.

Також 23.01.2024 між AT «Ощадбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір поруки №5/080-20241 (далі - Договір поруки).

Згідно п. 1.1.13 Договору поруки, Поручитель - це Сторона Договору, яка бере на себе прямі зобов`язання відповідати перед Кредитором по зобов`язаннях Боржника за Кредитним договором, а також будь-якої третьої особи (нового боржника), яка набула статусу Боржника на підставах, визначених законодавством та цим Договором.

Пунктом 2.1. Договору поруки передбачено, що Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі Зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому І відповідно до умов Кредитного договору та додаткових договорів до нього.

Згідно п.п. 5.1., 5.2 Договору поруки Сторони засвідчують однакове розуміння ними умов цього Договору та його правових наслідків, підтверджують дійсність їх намірів при його укладенні, а також те, що Договір не містить ознак фіктивного чи удаваного правочину, що він не укладений під впливом помилки щодо його природи, прав та обов`язків Сторін, а також під впливом обману чи збігу тяжких обставин. З укладанням цього Договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору.

В силу п. 5.3.5. Договору поруки Поручитель належним чином і в повному обсязі ознайомлений з положеннями Кредитного договору та договорів, що забезпечують його виконання, цілком розуміє їх зміст і будь-яке посилання в тексті цього Договору на Кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов`язків Сторін за цим Договором і Поручитель не має будь-яких заперечень щодо виконання умов Кредитного договору. Надана Поручителю інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.

Пунктом 5.3.10. Договору поруки встановлено, що Поручитель свідчить, що всі ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких Поручитель виходив при укладанні цього Договору, Поручитель приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Поручителем цього Договору.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє протягом 30 (тридцяти) років з моменту підписанні Договору, але в будь-якому разі до повного виконання Зобов`язання за Кредитним договором та зобов`язань Поручителя за цим Договором. До всіх правовідносин, пов`язаних укладанням та виконанням цього Договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань Поручителя - повернення суми Кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), застосовується строк позовної давності тривалістю у 30 (тридцять) років (п. 10.1.1., 10.1.2. Договору поруки).

Договір поруки може бути змінений або розірваний за взаємною згодою Сторін або в інших випадках, прямо визначених Законодавством. Будь-які зміни до Договору (у тому числі щодо продовження строку дії Договору), а також розірвання Договору оформляються у вигляді додаткових договорів до цього Договору та вступають в силу з моменту їх підписання та скріплення печаткою Кредитора (п. 10.2.1., 10.2.2. Договору поруки).

Згідно п. 10.3.1. 10.3.2. порука за цим Договором припиняється з моменту повного виконання Зобов`язання за Кредитним договором. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею Зобов`язання, крім випадків, прямо передбачених Законодавством та/або цим Договором (а.с.16-21).

Положеннями ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником.

Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Правовими підставами для звернення до суду позивач визначає вимоги ч.2 ст. 651 ЦК України, згідно якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

А також вимоги ч.1 ст.652 ЦК України, якими встановлено, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Приписами статті 559 УК України визначено підстави припинення поруки, а саме: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. 2) якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. 3) у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. 4) після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм та сукупності досліджених у справі доказів, суд дійшов висновку, що ані нормами закону, ані умовами Договору поруки №5/080-20241 від 23.01.2024 не передбачено такої підстави припинення поруки як розірвання шлюбу. При цьому позивач посилається на розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_2 як на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору. Разом із тим, питання набуття, володіння та поділу майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності врегульовано положеннями спеціального закону Сімейного кодексу України, тому не розцінюється судом як істотне порушення договору однією з його сторін, внаслідок чого договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 69 СК України встановлено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким правом сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , станом на час розгляду цього спору судом, не скористалися, про що позивач зазначив у позовній заяві.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, за встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, ст. 16, 525-527, 553, 554, 559 Цивільного кодексу України, ст.ст.60-63, 65, 67-69 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Чернігівське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 02.06.2025.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації постійного місця проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», адреса місцезнаходження юридичної особи: 01001, місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12-Г, ; адреса місцезнаходження філії: 14000, місто Чернігів, проспект Миру, будинок 19.

Головуючий - суддя І. В. Яременко