1Справа № 335/680/25 2/335/1129/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Кумер А.В., предстаника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Полєшко О.В., розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву сторін про затвердження мирової угоди в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, про визначення способів участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року позивач ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Мельнікова О.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та визначення способів участі батька у вихованні дитини.

Ухвалою судді від 13.01.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.

17.01.2025 представника позивача усунені недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 22.01.2025 роз`єднані позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення способів участі батька у вихованні дитини, шляхом виділення позовних вимог визначення способів участі батька у вихованні дитини в самостійне провадження.

Ухвалою судді від 23.01.2025 позовну заяву про визначення способів участі батька у вихованні дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання, витребувано з районної адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенському району письмовий висновок щодо розв`язання спору.

10.02.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.02.2025 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - службу у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, витребувано у служби у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області письмовий висновок щодо розв`язання спору.

05.03.2025 представника третьої особи подані пояснення щодо позову.

Ухвалою суду від 17.03.20025 продовжено строк підготовчого провадження в справі до 23.04.2025.

04.03.2025 та 08.05.2025 сторони звернулись до суду зі заявами про затвердження мирової угоди, в якій просять суд затвердити укладену сторонами мирову угоду та закрити провадження справі. До заяви сторонами додано мирову угоду, укладену 27.02.2025, згідно якої сторони з метою врегулювання спірних правовідносин на основі взаємних поступок та заради дитини домовились про наступне:

1.Сторони домовились, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії воєнного стану, буде проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та відвідувати школу за місцем її проживання.

2.У разі зміни місця проживання дитини, мати зобов`язується попереджати батька письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

3.Батьки зобов`язуються приймати спільну і рівну за обсягом участь у забезпеченні життя дитини, а саме дитина знаходиться на забезпеченні матері. Батько щомісячно перераховує 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на забезпечення потреб дитини.

4.Мати гарантує бабусям та дідусям дитини право вільно відвідувати і спілкуватися з дитиною, а також брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

5.Мати гарантує вільне спілкування дитини з батьком, а також бабусею та дідусем засобами телефонного, електронного та відео зв`язку в будь-який час, вільний від навчання, підготовки шкільних завдань або участі в гуртках або спортивних секціях.

6.Батько не звільняється від обов`язку приймати спільну і рівну з матір`ю участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом у випадку необхідності).

7.Батьки досягли згоди, що дитина вправі подорожувати по світу з кожним з батьків окремо, лише за попередньою письмовою згодою іншого з батьків у вільний від навчання час.

8.Батьки мають право вимагати дотримання іншим з них своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини.

9.Батьки несуть відповідальність за життя і здоров`я дитини, її інтелектуальний, особистий і фізичний розвиток, а також за належне виконання умов цієї угоди.

10.Мати вживає всіх необхідних заходів з метою забезпечити спілкування дитини з батьком із застосуванням відео зв`язку через мережу Інтернет засобами сучасного програмного забезпечення Zoom , Viber, Whats App, Telegram (чи іншу за взаємною згодою) щотижня у понеділок, середу, п`ятницю з 20 год 00 хв до 21 год 00 хв.

11.Кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цією угодою та сприяти другій стороні у виконанні її обов`язків.

12.Сторона, що порушила зобов`язання за мировою угодою, повинна усунути ці порушення.

13.Усі спори, що виникають з мирової угоди або пов`язані з нею, вирішуються шляхом переговорів між батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

14.Мати надає батьку можливість проводити з донькою не менше 7 діб на рік відпустки за умови окремого проживання.

15.За згодою батьків в період дії мирової угоди зміни та доповнення до неї вносяться шляхом укладення додаткового договору. Одностороння відмова від виконання або одностороння зміна її умов не допускається. При відсутності домовленості між батьками питання зміни чи розірвання мирової угоди вирішуються в судовому порядку.

16.Сторони підтверджують, що дана мирова угода відповідає дійсним намірам Сторін і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається Сторонами у відповідності зі справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для Сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Мирова угода укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, Сторони однаково розуміють значення, умови мирової угоди, її природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даною мировою угодою, а також свідчать, що даною мировою угодою визначені всі істотні умови, про що свідчать особисті підписи Сторін у даній угоді.

17.Сторони погодили, що судові витрати по справі покладаються відповідно на Сторону, що їх понесла та компенсації не підлягають.

18.Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави, а наслідки затвердження мирової угоди судом, що передбачені статтею 207 ЦПК України, їм роз`яснені і зрозумілі.

У підготовче засідання сторони не з`явилися. Представник позивача повідомив, що останній не може з`явитися до суду, оскільки перебуває у складі Збройних сил України та бере участь у виконанні бойових завдань по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Представник позивача підтримав подану позивачем заяву та просив затвердити мирову угоду.

Відповідач в заяві від 07.02.2025 просила справу розглядати за її відсутності, оскільки у квітні 2022 року через збройну агресію РФ була вимушена виїхати разом з дитиною за кордон.

Представник третьої особи підтримала заяви сторін та просила затвердити укладену ними мирову угоду.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши подану сторонами мирову угоду, суд доходить висновку про можливість її затвердження та закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини.

У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу.

В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України).

Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства.

Укладена сторонами мирова угода не суперечить чинному законодавству, укладена в інтересах сторін та їх дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прав та інтересів осіб, незалучених до участі в справі не порушує.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст. 200 ЦПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до положень ч.ч. 1 4 ст. 207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Пункт 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Із заяв сторін про затвердження мирової угоди вбачається, що наслідуи затвердження мирової угоди та закриття провадження в справі сторонам відомі та зрозумілі.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне затвердити укладену сторонами мирову угоду, а провадження у справі - закрити.

Керуючись ст. ст. 49, 142, 158, 207, 211, 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди - задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з наступними умовами:

«Сторони у цивільній справі № 335/680/25 (пров. 2/335/1129/2025), а саме позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (далі за текстом згадується також як батько) та Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 (далі за текстом згадується також як мати), надалі за текстом іменуються як «Сторони» або «батьки», діючи з метою повного й остаточного врегулювання між нами всіх спірних правовідносин на основі взаємних поступок та заради нашої малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надалі за текстом дитина, уклали цю мирову угоду, якою домовилися про наступне:

1.Сторони домовились, що дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період дії воєнного стану, буде проживати разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та відвідувати школу за місцем її проживання.

2.У разі зміни місця проживання дитини, мати зобов`язується попереджати батька письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного місяця з моменту зміни місця проживання.

3.Батьки зобов`язуються приймати спільну і рівну за обсягом участь у забезпеченні життя дитини, а саме дитина знаходиться на забезпеченні матері. Батько щомісячно перераховує 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок на забезпечення потреб дитини.

4.Мати гарантує бабусям та дідусям дитини право вільно відвідувати і спілкуватися з дитиною, а також брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

5.Мати гарантує вільне спілкування дитини з батьком, а також бабусею та дідусем засобами телефонного, електронного та відео зв`язку в будь-який час, вільний від навчання, підготовки шкільних завдань або участі в гуртках або спортивних секціях.

6.Батько не звільняється від обов`язку приймати спільну і рівну з матір`ю участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом у випадку необхідності).

7.Батьки досягли згоди, що дитина вправі подорожувати по світу з кожним з батьків окремо, лише за попередньою письмовою згодою іншого з батьків у вільний від навчання час.

8.Батьки мають право вимагати дотримання іншим з них своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини.

9.Батьки несуть відповідальність за життя і здоров`я дитини, її інтелектуальний, особистий і фізичний розвиток, а також за належне виконання умов цієї угоди.

10.Мати вживає всіх необхідних заходів з метою забезпечити спілкування дитини з батьком із застосуванням відео зв`язку через мережу Інтернет засобами сучасного програмного забезпечення Zoom , Viber, Whats App, Telegram (чи іншу за взаємною згодою) щотижня у понеділок, середу, п`ятницю з 20 год 00 хв до 21 год 00 хв.

11.Кожна сторона зобов`язується виконувати обов`язки, покладені на неї цією угодою та сприяти другій стороні у виконанні її обов`язків.

12.Сторона, що порушила зобов`язання за мировою угодою, повинна усунути ці порушення.

13.Усі спори, що виникають з мирової угоди або пов`язані з нею, вирішуються шляхом переговорів між батьками. Якщо спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

14.Мати надає батьку можливість проводити з донькою не менше 7 діб на рік відпустки за умови окремого проживання.

15.За згодою батьків в період дії мирової угоди зміни та доповнення до неї вносяться шляхом укладення додаткового договору. Одностороння відмова від виконання або одностороння зміна її умов не допускається. При відсутності домовленості між батьками питання зміни чи розірвання мирової угоди вирішуються в судовому порядку.

16.Сторони підтверджують, що дана мирова угода відповідає дійсним намірам Сторін і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається Сторонами у відповідності зі справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для Сторін умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Мирова угода укладається без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, Сторони однаково розуміють значення, умови мирової угоди, її природу і правові наслідки, бажають настання саме тих правових наслідків, що створюються даною мировою угодою, а також свідчать, що даною мировою угодою визначені всі істотні умови, про що свідчать особисті підписи Сторін у даній угоді.

17.Сторони погодили, що судові витрати по справі покладаються відповідно на Сторону, що їх понесла та компенсації не підлягають.

18.Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави, а наслідки затвердження мирової угоди судом, що передбачені статтею 207 ЦПК України, їм роз`яснені і зрозумілі

Ця мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язань, передбачених цією угодою, та є обов`язковою для виконання Сторонами.

Ухвала суду про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно Закону України «Про виконавче провадження».Сторони домовились, що у разі неналежного виконання одним із них умов цієї мирової угоди, другий із сторін має право звернутися до органів виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.».

Провадження у справі - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання до Запорізького апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди, ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області, ідентифікаційний код 44044859, адреса: Запорізька область, м. Пологи, вул. Єдності, буд. 32.

Суддя А.В. Стеценко