ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/132/25

Провадження № 22-ц/820/1260/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

за участю заявника та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року, суддя Ніколова С.В., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення особи померлою,

встановив:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій заінтересованими особами зазначила Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військову частину НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про оголошення померлим її сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви вказала, що ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , у званні молодшого сержанта.

Відповідно до сповіщення сім`ї №118 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 18 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області зник безвісти.

19 лютого 2024 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту спільно з 2 аеромобільним батальйоном виконував бойове завдання на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №86 від 05 лютого 2024 року в районі населеного пункту Білогорівка, Луганської області, зі стримування просування збройних сил російської федерації, що підтверджується висновками комісії за результатами спеціального розслідування.

Згідно з журналом бойових дій та доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням, виходячи з оперативної обстановки, що склалася станом на 19 лютого 2024 року, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.

Відомості про зникнення ОСОБА_2 за особливих обставин перебувають у Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру від 01 квітня 2024 року. По даному факту зареєстровано кримінальне провадження №0000095, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначила, що оголошення померлим ОСОБА_2 необхідно для державної реєстрації смерті в органах РАЦСу, оскільки від цього залежить виникнення особистих та майнових прав, зокрема, щодо отримання одноразової допомоги після загибелі сина, оформлення спадщини після його смерті.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд виходив з того, що ОСОБА_2 19 лютого 2024 року зник безвісти в населеному пункті Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, яка є територією, на якій ведуться активні бойові дії, у зв`язку з чим відлік шестимісячного строку, відповідно до ст. 46 ЦК України, не розпочався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суду надано достатні та належні докази для задоволення заяви та оголошення померлим ОСОБА_2 .

Шестимісячний строк слід рахувати з дати вірогідної смерті, а не припинення активних воєнних дій.

Судом не надано належної оцінки акту про настання смерті від 28 лютого 2025 року, затвердженому командиром військової частини НОМЕР_1 .

Суд також не врахував, що для оголошення особи померлою підставами є не факти, які напевне свідчать про загибель особи, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

В суді заявник та її представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Інші особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом були повідомлені належним чином.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 .

Батько ОСОБА_2 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

ОСОБА_2 , як військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , проходив військову службу на посаді командира 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у звані молодшого сержанта.

Відповідно до сповіщення сім`ї №118 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25 лютого 2024 року, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу 07 червня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , 18 лютого 2024 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, зник безвісти.

Щодо події, яка сталася 19 лютого 2024 року з молодшим сержантом ОСОБА_2 , було проведено спеціальне розслідування, за результатами якого комісією в складі заступника командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_4 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 майора медичної служби ОСОБА_5 , командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_6 , головного сержанта роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_7 , складено акт.

Згідно з п.п 3, 4 акту спеціального розслідування, старший солдат ОСОБА_8 надав пояснення, згідно з якими 19 лютого 2024 року він перебував в населеному пункті Білогірівка Луганської області, де виконував бойове завдання в складі вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч НОМЕР_1 , займаючи оборону на позиції «Куточок». Того ж дня, в період з 05. год. 30 хв. по 07 год. 30 хв., здійснювали оборону позиції у зв`язку з активними наступальними діями ворога з підтримкою важкої техніки та чисельним застосуванням дронів камікадзе. Після відбиття ворожого наступу було встановлено з допомогою засобів зв`язку , а саме радіостанції, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває поблизу позиції «Куточок» і запрошує евакуацію у зв`язку із отриманням поранення. Візуального чи голосового контакту з останнім не було через активні бойові дії ворога, який не припиняв застосування авіаційно-бомбових ударів, у тому числі з невідомою хімічною речовиною, дронів-камікадзе. Внаслідок удару одного з них приблизно о 15 год. того ж дня він, ОСОБА_8 , отримав поранення, після чого 20 лютого 2024 року його було евакуйовано з раніше займаної бойової позиції для подальшого лікування. На запит у командира підрозділу про бойову обстановку він почув, що сержанта ОСОБА_2 не було евакуйовано і зв`язку або іншого контакту з ним так і не встановлено від початку штурмових дій і до захоплення позиції «Куточок».

В п. 9 даного акту зазначено висновки за результатами розслідування, а саме, що 19 лютого 2024 року молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, спільно з 2 аеромобільним батальйоном, на підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №86 від 05 лютого 2024 року в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області, виконували бойове завдання зі стримування просування збройних сил російської федерації. 19 лютого 2024 року, приблизно о 07 год. 10 хв. молодший сержант ОСОБА_2 , у складі підрозділу проводив оборонні дії у населеному пункті Білогорівка Луганської області з метою недопущення прориву під час штурмових наступальних дій противника. Штурмові групи противника з підтримкою техніки намагалися прорвати оборону позиції «Куточок», але успіху не мали і відступили на раніше займані позиції. Під час відходу штурмових груп противник завдав авіаційно-бомбових ударів із застосуванням хімічних речовин, неодноразово використали ударні безпілотні літальні апарати та дрони камікадзе з невідомого напрямку по позиції «Куточок», на якій знаходився молодший сержант ОСОБА_2 , внаслідок чого від прямого влучання дрону камікадзе в позицію «Куточок» він зник безвісти. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_4 , знаходячись в районі ведення воєнних (бойових) дій у населеному пункті Білогорівка Луганської області та виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, 19 лютого 2024 року зник безвісти.

Згідно з доповіддю за фактом безвісти зниклого під час виконання бойового завдання за призначенням військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 , у зв`язку із втратою позиції роти, тіло молодшого сержанта ОСОБА_2 неможливо було евакуювати.

Відомості про зникнення безвісти ОСОБА_2 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру осіб зниклих безвісти за особливих обставин № від 01.04.2024 року, №5 від 03 лютого 2025 року (а.с. 23, 46).

За заявою ОСОБА_9 відділом поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000095 від 01 березня 2024 року, правова кваліфікація за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 24).

На звернення ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_1 , військова частина НОМЕР_1 надала копію акту про настання смерті від 28 лютого 2025 року, зі змісту якого вбачається, що капітан ОСОБА_10 та старший солдат ОСОБА_8 засвідчили, що ІНФОРМАЦІЯ_8 , приблизно о 07 год. 10 хв. молодший сержант ОСОБА_2 загинув виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом територіальної цілісності Батьківщини. Під час ведення бойових дій молодший сержант ОСОБА_2 , командир 3 відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, отримав поранення, несумісні з життям внаслідок ураження безпілотним літальним апаратом (типу FPV) збройних сил російської федерації. Через активні бойові дії та щільний вогонь противника було неможливо провести евакуацію тіла загиблого. Тіло загиблого знаходиться в населеному пункті Білогорівка Сіверськодонецького району Луганської області, на ділянці місцевості, яка перебуває під вогневим контролем російсько-окупаційних військ.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 2 статті 293 ЦПК України установлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі №607/159/23.

У постановах від 26 квітня 2023 року у справі №337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема, письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.

Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі №607/1612/23 (провадження №61-6323св23).

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

У ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У ч. 2 ст. 46ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України).

Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).

Ст. 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що шість місяців, які визначені в реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, (в подальшому - затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376).

У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, у зв`язку з чим суди можуть використовувати дані з відповідного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (п.п. 81 85).

Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням 2 ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою (п.п. 94, 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , 19 лютого 2024 року зник безвісти при виконанні бойового завдання поблизу населеного пункту Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376, станом на час розгляду справи судом першої інстанції, с-ще Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області, в районі якого під час виконання бойового завдання зник безвісти ОСОБА_2 , віднесено до територій активних бойових дій, які не припинені.

За таких обставин, відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_2 померлим не розпочався і заява ОСОБА_1 не може бути задоволена з вищенаведених підстав.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про оголошення особи померлою, оскільки заяву подано до суду з порушенням строків, визначених ч. 2 ст. 46 ЦК України.

Доводи апелянта з посиланням, зокрема, на складений командиром роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та старшим солдатом ОСОБА_8 акт від 23 лютого 2025 року, яким останні засвідчили смерть ОСОБА_11 , не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться виключно до помилкового тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, які були належним чином оцінені судом першої інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 червня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова