ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1688/25 Справа № 215/7564/23 Суддя у 1-й інстанції - Лиходєдов А.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів - Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Лиходєдовим А.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 12 вересня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , уточнивши його в січні 2024 року, про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини її доходу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 07 липня 2007 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням від 17 вересня 2021 року Тернівського районного суду м. Кривого Рогу було розірвано.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання яких відповідно до рішення від 17 червня 2011 року Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, з нього на користь відповідача були стягнуті аліменти, в розмірі 1/3 частини його доходів.

Рішенням від 02 листопада 2021 року виконкому Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, було визначено місце проживання дітей - сина ОСОБА_4 , з батьком, а дочки ОСОБА_5 , з матір`ю.

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дітей. Рішенням від 19 листопада 2021 року Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та змінено розмір стягнених аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме стягненню підлягала 1/4 частина всіх видів зробітку ОСОБА_1 , щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

На цей час, позивач разом із сином ОСОБА_4 , проживають у Польщі, і дитина знаходиться повністю на його утриманні. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини сина ОСОБА_4 . Відповідачка, як мати дітей, є працездатною особою, працює і має джерело доходу, а тому взмозі сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 18 грудня 2023 року на утримання та у власність дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття на ім`я одержувача аліментів - батька дитини ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн та вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, просить рішення, яким задоволено позовні вимоги, скасувати та змінити рішення суду, а саме суму аліментів, яку необхідно стягнути із врахуванням її матеріального становища.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при визначені розміру аліментів не взяв до уваги, що позивач не сплачує аліменти на утримання доньки, оскільки остання проживає разом з відповідачкою, також того, що відповідачка отримує заробітну плату, яка є нижчою мінімальної, військовий стан в країні, подорожчання комунальних послуг та продуктів харчування.

Крім того, не враховано обставину, що ОСОБА_1 не вказує свого офіційного заробітку та розміру допомоги, яку він отримує на дитину, як біженець.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2021 року шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 07 липня 2007 року Тернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 221, розірвано (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 11 квітня 2009 року та серії НОМЕР_2 від 06 квітня 2010 року (а.с. 7,8).

Рішенням Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради № 563 від 02 листопада 2021 року визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 з батьком, ОСОБА_6 з матір`ю (а.с. 9).

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2021 року змінено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 червня 2011 року у справі № 2-1873/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , шляхом їх припинення та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка, як мати дітей, є працездатною особою, працює і має джерело доходу, а тому взмозі сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина. Наявність у позивача заборгованості зі сплати аліментів перед відповідачем та отримання позивачем допомоги на утримання дитини, не є підставою для відмови в позові, або задоволення його частково, враховуючи в тому числі те, що 1/4 частка від доходу відповідача в 4207,16 грн., все одно меньша ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини , що досягла 15 років, який складає на час звернення до суду 3196 грн. Так, 1/4 частка від зарплати відповідача дорівнює 1051,79 грн., а 50% від прожиткового мінімуму на дитину з 6 до 18 років, складає 1598 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти наутримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового тадуховного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їхзамінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я таматеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майната майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сумаяких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, врахувавши, що відповідачка є працездатною, працює та має джерело доходу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що мати ОСОБА_2 може сплачувати аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 саме у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходів).

При цьому, доводи апеляційної скарги про наявність заборгованості у позивача по сплаті аліментів на утримання спільної доньки ОСОБА_5 , яка проживає з відповідачкою, запровадження воєнного стану, подорожчання цін на комунальній послуги та продукти харчування, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останні не спростовують обов`язок матері брати участь у матеріальних витратах на дітей, а саме сина ОСОБА_4 , який проживає разом з батьком.

Крім того, перебування позивача з сином за кордоном, отримання ними допомоги у зв`язку зі статусом біженців, не впливає на обов`язок відповідачки утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В свою чергу, матеріалами справи підтверджено й відповідачем не заперечується, що вона працевлаштована та має постійний дохід у вигляді заробітної плати.

Інших доказів, які б свідчили про неможливість стягнення з відповідача аліментів у визначеному судом розмірі скаржником до суду першої інстанції та до апеляційного суду не надано.

Однак, апеляційний суд вважає за доцільне звернути увагу, що згідно з статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, відповідач по справі не позбавлений можливості у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, або у зв`язку зі зміною обставин, що впливають на визначений розмір аліментів, подати заяву про зменшення розміру аліментів, присуджених рішенням суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та не дають підстав для висновку про незаконність та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2024 рокуроку залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Головуючий

Судді