Провадження № 2-п/638/54/25
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря Комлєвої К,С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 вересня 2023 року по справі №638/16003/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 26.09.2021 року по справі №638/16003/21 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 зазначив про те, що він про дату та час судового засідання не був сповіщений, судом досліджено обставини справи не у повному обсязі.

У судове засідання позивачка та відповідач не з`явилися, повідомлений належним чином.

Згідно статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, обов`язковою умовою скасування заочного рішення є одночасне існування двох обставин: 1) неявка відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позовну заяву з поважних причин, та 2) істотне значення доказів, на які посилається відповідач, для правильного вирішення справи.

Щодо поважності причин неявки відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (див. Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany).

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року по справі №693/812/21.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали суду про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів, судові повістки-повідомлення про судові засідання, надсилалися відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .Проте, усі поштові повідомлення повернулися до суду неврученими з причин: «за закінченням терміну зберігання».

Таким чином, ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, не подав відзиву на позовну заяву, пояснення та заперечення проти позову, а також заяву про застосування позовної давності, з поважних причини, оскільки не був обізнаним про розгляд справи судом.

З цього приводу суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач щодо суті позовних вимог є суттєвими і не повною мірою були досліджені в судовому засіданні, оскільки відповідач, будучи необізнаним про розгляд справи судом, не зміг скористатися своїми правами, передбаченими ст. 43, 49 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд скасовує заочне рішення та, враховуючи те, що справа є малозначною відповідно до вимог закону, призначає справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 вересня 2023 року по справі №638/16003/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території задовольнити.

Скасувати заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.09.2023 року у справі №638/16003/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України у відкритому судовому засіданні на 01 липня 2025 року о 11:45 год в приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова, розташованому за адресою: м. Харків, проспект Перемоги, буд. 52-В, каб. 123.

Повідомити сторін про судове засідання.

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідачі зобов`язані надіслати (вручити) іншим учасникам справи копію відзиву та доданих до нього документів.

Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.

Встановити позивачу строк сім днів з дня отримання копії відзиву, протягом якого він має право подати суду відповідь на відзив, передбачену ст. 179 ЦПК України, до якої застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою ст. 178 ЦПК України. Одночасно з поданням суду відповіді на відзив позивач зобов`язаний надіслати (вручити) її копію та копії доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу строк сім днів з дня отримання відповіді на відзив, протягом якого він має право подати суду заперечення, передбачене статтею 180 ЦПК України, до якого застосовуються правила, встановлені частинами третьою-п`ятою ст. 178 ЦПК України. Одночасно з надісланням (наданням) заперечень до суду відповідачі зобов`язані надіслати (вручити) іншим учасникам справи копію заперечень та доданих до нього документів.

Роз`яснити учасникам справи про наявність у них прав та обов`язків, визначених статтями 43, 44, 49 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Шишкін