Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
13.06.2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого: судді - Запорожець О.М.
при секретарі: Лясковській О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог акціонерне товариство страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,
Адвокат Кара Р.Т. в інтересах позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що у Новоархангельському районному суду Кіровоградської області був розглянутий протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 141699 від 03.10.2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 03.10.2024 року о 05 год. 30 хв. смт Новоархангельськ, дорога М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивнинький-Ізварине 600 км водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_1 в складі з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 здійснив стоянку на автодорозі М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Ізварине 600 км, залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух заднім ходом, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований ззаду автомобіль ДАФ д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом KOGEL д.н.з. НОМЕР_4 . При ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно протоколу вилучено посвідчення водія НОМЕР_5 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_6 .
Постановою від 17.12.2024 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
Такими діями ОСОБА_5 спричинив шкоду транспортному засобу ДАФ д.н.з. НОМЕР_7 з напівпричепом KOGEL д.н.з. НОМЕР_4 , власником якого є позивач ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу ДТП DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_3 за договором страхування № EP 219323315 від 02.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 727843,59 грн.. ринкова вартість транспортного засобу становить - 462700,00 грн., ринкова вартість транспортного засобу після ДТП становить - 227299,10 грн. Розмір страхового відшкодування визначений за формулою Св=С-Сост-ф та складає: 462700,00 - 227299,10 - 0,00 = 235400 грн.
Відповідно до страхового акту № ARX 4354250 від 20.12.2024 року, здійсненого за заявою ОСОБА_1 від 03.10.2024 року, АТ СК «АРКС» здійснила виплати страхового відшкодування у розмірі 160000 грн.
Отже, страхова компанія АТ СК «АРКС» в затверджених межах здійснила страхові виплати, страхового ліміту якого не вистачило для покриття завданої шкоди.
До теперішнього часу відповідач не виплатив шкоду, завдану транспортному засобу, що стало підставою для звернення до суду з відповідними вимогами.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, також не подав відзив, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог акціонерного товариства страхової компанії «АРКС» в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.
Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (пропорційність у цивільному судочинстві).
Пунктом 6 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.
Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2024 року, яка відповідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, встановлено, що 03.10.2024 року о 05 год. 30 хв. смт Новоархангельськ, дорога М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Ізварине 600 км водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MAN д.н.з. НОМЕР_1 в складі з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_8 здійснив стоянку на автодорозі М-30 Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Ізварине 600 км., залишивши транспортний засіб, не вжив всіх заходів та допустив його самовільний рух заднім ходом, внаслідок чого автомобіль скоїв наїзд на припаркований ззаду автомобіль ДАФ д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричепом KOGEL д.н.з. НОМЕР_4 . При ДТП автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив п. 15.12 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Згідно протоколу вилучено посвідчення водія НОМЕР_9 , видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_6 /а.с.15/.
Відповідно до положень частин 5 та 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи вбачається, що автомобіль DAF XF 95.430, державний номерний знак НОМЕР_3 належить позивачці ОСОБА_1 (світлокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10 /а.с.12-13/.
Згідно розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому транспортному засобу ДТП DAF XF 95.430, реєстраційний номер НОМЕР_3 за договором страхування № EP 219323315 від 02.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 727843,59 грн. ринкова вартість транспортного засобу становить - 462700,00 грн., ринкова вартість транспортного засобу після ДТП становить - 227299,10 грн. Розмір страхового відшкодування визначений за формулою Св=С-Сост-ф та складає: 462700,00 - 227299,10 - 0,00 = 235400 грн. /а.с.18/.
20.12.2024 року Акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» затверджено висновок комісії про виплату відшкодування в сумі 160000 грн. ОСОБА_1 (позивачці у справі) внаслідок настання страхового випадку 03.10.2024 року /а.с.21/.
Відповідно до світлокопії платіжної інструкції №1106128 від 23.12.2024 року акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» перерахувало ОСОБА_1 160000 грн./а.с.20/.
Вирішуючи даний цивільний позов, суд застосовує наступні норми матеріального права.
Ч. 1 ст. 1 ЦК України вказує, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.
У частинах 1 та 2 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
П. п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України вказує, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
У статтях 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу доказування між сторонами.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Указане правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов`язків доказування.
Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.
З огляду на викладене, встановлені у вищезазначеному рішенні суду, а саме у справі про адміністративне правопорушення обставини є обов`язковими для суду, що вирішує даний цивільний спір.
Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
В ч. 1 ст. 1187 ЦК України дано поняття джерела підвищеної небезпеки, зокрема джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Цивільна правова відповідальність за заподіяну шкоду передбачена у ч. 2 ст. 1187 ЦК України, так відповідно до приписів, якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
З аналізу зазначеної норми права слідує, що особа, яка володіє на відповідній правовій підставі джерелом підвищеної небезпеки, повинна відшкодувати шкоду заподіяну цим джерелом в повному обсязі у спосіб визначений законом, звільнення від цивільної відповідальності настає тільки за двох обставин викладених у ч. 5 ст. 1187 ЦК України.
Згідно з положеннями ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).
Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зважує на наступне.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На думку суду, дотримуючись зазначених положень Закону, з метою дотримання положень ст. 137 ЦПК України, а саме стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд приходить до обґрунтованого та виваженого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката Кари Р.Т. в сумі 5000 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню витрати, понесені нею при зверненні до суду (сплачений судовий збір).
На підставі наведеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 1, 5, 11, 15, 16, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 4, 5, 13, 27, 81, 82, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 /п`ять тисяч/ гривень.
Ідентифікаційні дані учасників:
ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , паспорт громадянина України № НОМЕР_12 .
ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .
Акціонерне товариство страхова компанія «АРКС», місце знаходження вул. Ірпінська, 8 м. Київ, код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 20474912.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Копію даного рішення негайно після постановляння направити учасникам справи.

Суддя: