ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33483/24

Провадження № 22-ц/820/1287/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року, суддя Стефанишин С.Л., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «Кошельок» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 32440 грн.

В обґрунтування позову вказало, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/) було укладено кредитний договір №-602296 у письмовій формі у вигляді електронного документа, створено згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 10000 грн.; початковий строк кредитування становить 30 днів; процентна ставка - 0,88% на добу за початковий строк кредитування, визначений п.п. 2.3., 3.6., 3.7. договору; сума кредиту та нараховані проценти за початковий строк користування позикою на 30 днів становить 12640 грн.

Згідно з п.п. 3.6., 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 03.03.2022 року до 31.05.2022 року, за ставкою 2,2% на добу.

У позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та процентів за користування позикою у розмірі 32440 грн., з яких 10000 грн. - тіло кредиту, 2640 грн. - проценти за початковий строк користування позикою, 19800 грн. - проценти за продовжений строк користування позикою.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.03.2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №-602296 від 01.02.2022 року в сумі 16600 грн. та судовий збір в сумі 1239,58 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою у повному розмірі не повернула. В той же час, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих процентів в сумі 19800 грн., не доведено продовження строку користування позикою понад 30 календарних днів, який було погоджено між сторонами.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кошельок» просило рішення суду першої інстанції в частині відхилених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

На обґрунтування скарги зазначило, що розмір процентів було погоджено з позичальником та не суперечить законодавству. Продовження користування кредитом після закінчення початкового періоду є відкладальною обставиною, що має наслідком продовження строку кредитування.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 01.02.2022 року між ТОВ «Кошельок» та ОСОБА_1 укладено договір №-602296 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (далі-Договір).

За умовами п. 1.1 Договору ТОВ «Кошельок» надає позичальнику грошові кошти в розмірі 10000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 2563.

01.02.2022 року ТОВ «Кошельок» на виконання умов Договору перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 10000 грн.

Відповідно до п. 9.4. Договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». Уклавши даний договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net.

Згідно з умовами розділів 3, 5 Правил, ОСОБА_1 акцептувала оферту, здійснивши дії, спрямовані на укладання Договору і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті ТОВ «Кошельок» добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначила інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажала отримати кредит.

Відповідно до умов кредитного договору, початковий строк кредитування становить 30 днів («лояльний період»), процента ставка за яким становить 0,88% на добу. Стандартна процентна ставка становить 2,2% на добу (п. 1.3.2, п. 1.3.3. (р. 4. паспорту кредиту, п. 1., п. 2. графіку розрахунків).

Пунктом 3.6. Договору встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах, визначених п.п. 3.7., 3.8.

Згідно з п. 3.7. Договору, зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення «лояльного періоду», але не більше ніж на 90 днів після закінчення «лояльного періоду».

Відповідно до п. 3.8. Договору, з наступного дня після закінчення «лояльного періоду» позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803% річних, що становить 2,2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з п. 4.1.1. Договору, позичальник зобов`язаний вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіку платежів.

На підставі п. 4.1.3. Договору, позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всі всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення.

Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.12.2024 року у відповідачки утворилася заборгованість за Договором в розмірі 32440 грн., яка складається з суми кредиту - 10000 грн. процентів за користування позикою - 22440 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею З Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувана електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (ч.ч. 1, 3 ст. 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (ст. 642 ЦК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кошельок» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи останнього було укладено електронний договір №-602296 про надання споживчого кредиту в розмірі 10000 грн., які було перераховано ОСОБА_1 того ж дня.

У п. 3.6 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення початкового періоду користування кредитом, що погоджений між сторонами строком в 30 днів, але не більше ніж на 90 днів після закінчення такого періоду.

Таким чином, оскільки позичальник у встановлений в Договорі строк 30 днів не виконала свої зобов`язання та не повернула грошові кошті, кредитор, у відповідності до вимог п. 3.6 Договору, продовжив нараховувати проценти за користування позикою протягом наступних 90 днів.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кошельок» склав 32440 грн., з яких 10000 грн. - заборгованість за кредитом, 22440 грн. - заборгованість за процентами.

Вказана заборгованість підтверджена детальним розрахунком заборгованості за Договором та відповідачем не спростована.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення з відповідача процентів, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими, рішення суду в частині стягнення процентів змінити, стягнувши заявлений позивачем їх розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року та додатку до нього від 25.04.2025 року, підписаних ТОВ «Кошельок» та АБ «Герман Гурський та партнери», сторонами погоджено, що клієнту надано правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн., яка підлягає до сплати не пізніше 10 днів з дати ухвалення судом рішення у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір витрат позивача на правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами, в той же час як відповідачка, будучи ознайомленою із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, не подала заперечення щодо такого розміру та відповідного клопотання про його зменшення.

За відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суду відсутні правові підстави для зменшення належно підтвердженого розміру таких витрат з власної ініціативи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року у справі №676/5537/19).

Відповідачкою було отримано копію доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, однак не заявлено клопотання про зменшення їх розміру, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» підлягає до стягнення сума судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 2422,40 грн., в суді апеляційної інстанції в розмірі 3633,60 грн., та витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» задовольнити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 березня 2025 року в частині стягнення процентів змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» заборгованість по сплаті процентів за кредитним договором №-602296 від 01 лютого 2022 року у розмірі 22440 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 2422,40 грн. витрат зі сплати судового збору в суді першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 3633,60 грн. витрат зі сплати судового збору та 10000 грн. витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова